245 
sad i systematiskt avseende, i det att man mycket ofta 
inom dess ornrade träffar individ som med avseende pâ 
huvudkaraktärerna, säsom kronans form och fodrets och 
stjälkens hârighet, stâ pâ gränsen till huvudformen, även 
pà lokaler där denna aldrig funnits. Och slutligen kan 
man nog i andra av Skandinaviens höglandsomräden lin- 
na individ som i dessa hänseenden närma sig P . cam- 
panulatum. Jag har t. ex. sett sâdana herbarieexemplar 
ïrân Jamtland. 
I detta sammanhang kan jag ej underlâta att erinra 
om A. Brands moderna bearbetning av Polemoniacé-e r- 
na i das Pflanzenreich. Nämnde författare uppställer där 
under subspec. vulgare en varietet lofoticum Brand, n. 
var., vars enda frän huvudformen utmärkande karaktär 
är » folia superior a pilosa », medan den senare har folia 
glabra. Om varieteten Säger han för övrigt: »Nur auf 
den Lofoten». Tyvärr har jag ej sett material frän den- 
na ögrupp. Men ett exemplar frän Saltdalen i härvaran- 
de universitetsherbarium och insamlat av Schlegel och 
Arnell hade just de övre bladen häriga! Vid undersök- 
ning av de i herbariet befintliga exemplaren av huvud- 
arten vilka härstammade frän de mest skilda delar av 
Skandinavien fann jag vidare att somliga hade de övre 
bladen glatta, medan de hos andra buro glandelhär. Hos 
exemplaren av P. campanulatum var förhällandet det- 
samma ! 
Däremot har Brand ej i sitt schema upptagit Fries’ 
subspec. Han nämner den blott som synonym till P. 
coeruleum och citerar da ett naket omnämnade af for- 
men i Not. Soc. Faun. Fl. Fennica av 1871. Han är allt- 
sä tydligen alldeles okunnig om Fries’ originalbeskrivning 
av densamma och tycks även ha saknat material av den 
ity att den sä vitt jag kan Anna ingenstädes kan passas 
in i hans schema. Detta lyder nämligen sälunda : 
