272 
s en b er g -Lund 1909). Dâ dessa former alltsâ kapitalise- 
ras av ett rikligt djurplankton, komma de härigenom orne- 
delbart att ingâ som en viktig länk i sjöarnas ämnesom- 
sättning. 
Genom mitt pâvisande av de nannoplanktoniska cyc- 
lotellevnas näringsbiologiska betydelse har jag alltsâ för 
min del blott lämnat ânnu ett exempel pà kiselalgernas 
viktiga roll i sjöarnas planktonhushâllning, ett exempel, som 
ju visserligen âr av ett visst intresse, dâ det i sin mân bi- 
drager till att ge en föreställning om den nannoplanktoniska 
organismvârldens viktiga roll härvidlag. 
Jag anser mig emellertid böra i förbigäende pâpeka, 
att aven hâvplanktonter sâdana som Asterionella och Ta- 
bellaria fenestrata var. asterionelloides enligt mina under- 
sokningar visât sig vara av en mycket stor betydelse sâ- 
som entomastracé-îô da.', och detta gäller i större utsträck- 
ning ej blott för den stora Heterocopes vidkommande, dar 
jag första gângen iakttog dessa förhällanden, utan även 
om de större Cyc/o/>s-formerna. Säsom ett enda bestämt 
exempel kan jag i detta sammanhang meddela, att i ett 
prov, som jag insamlade i Snogeholmssjön (södra Skä- 
ne) 26 /io 1912, fanns stora mängder Cyclops strenuus sens, 
lat., vars huvudföda utgjordes av Asterionelia 1 ). 
Kiselalgernas stora och genomgäende betydelse i söt- 
vattnets näringsbiologi har jag alltsâ tillfullo bekräftat för 
de sydsvenska sjöarnas vidkommande; för fullständighetens 
skull kan jag tillägga, att även Melosira, den sedan gammalt 
säsom copepod-näring kända diatomén, ofta i stor utsträck- 
ning även där ingâr i entomostracéernas föda. Dock linns 
det hos oss sjöar, i vars plankton (även höstetid) Melosira 
nästan alldeles saknas; diatomé- Produktionen, som jag an- 
x ) Huvudfödan bestod närmare angivet av kiselalger, bland 
vilka Asterionella dominerade. Därtill kommo i mindre mängd 
melosirer, stephano discer och cycloteller, vilka senare tili följd 
av deras allmänna förekomst i sjön även utgiorde en kvantitativt 
betydande bestândsdel i hävproven. 
