284 
sett som smâ upphöjningar pâ öfre sidan af blombladet, 
hvilka motsvaras af instjälpningar teller fördjupningar pâ 
undre sidan. Blifva upphôjningarna ej runda utan hopplat- 
tade, sa kunna de mycket val kallas for veck (plaits), Sven- 
ska floror, kanske först frân och med âr 1866, uppgifva att 
arten skulle hafva tvâtandade bikronblad, men detta ut- 
tryck fâr nog tolkas sâ att därmed menas en bikrona, som 
bestâr af tvâ skilda tänder. Sâ afbildas den ocksâ pâ fi- 
gurerna i Salisbury’s citerade arbete, fastän knölarna dar 
tyckas variera frân 3 / 4 mm. till 3 mm. i längd vid en bredd 
af c. 1 mm., i hvilket sistnämnda fall man künde tala om 
a — i blomblad i ungef. naturlig storlek; a f. divergens, b f. in- 
cumbens; a — e, h, i med en efler fiera sidolober, f. med ena loben 
i toppen inskuren, g skifvan delad i 3 lober, k — o skematiska fi- 
gurer af bikronan, stark förstoring, frihandsteckningar. 
tvâ fjäll. Likadan gestaltar den sig pâ figuren af ett blom- 
blad af divergenstyp i Flora Danica t. 857 (âr 1782) efter 
exemplar frân södra Norge. Äfven jag har funnit dem va- 
rierande i storlek, fastän jag icke sett nâgra sâ stora som 
de största af Salisbury afbildade. De kunna variera i 
anseende tili sin öfre del, som är än nästan jämn, än mer eller 
mindre oregelbundet tandad med 2—5 tänder. (Fig*. k— o). 
Äfven färgen pâ stiften varier ar; ibland voro de heit 
hvita, men vanligast voro de mot toppen ljusröda. Om de 
alltid frân början äro hvita och slutligen blifva ljusröda 
eller om de pâ olika stând bibehälla sig lika, kom jag ej 
att i tid observera. Pâ nâgra stând (med förkrympta stân- 
