285 
dare) voro stiften stärkt utvecklade och frapperade genast 
genom sin mörkröda färg. Det var de kräftigt utvecklade 
märkespapillerna, som voro färgade, under det att stiftens 
yttre glatta sida var ofärgad; hvarför den künde kallas f. 
porphyrostigma. Äfven hos denna forrh sägos nägra blom- 
blad af lobatatypen. 
Ständarsträngarnes öfre del är atminstone ofta ljus- 
röd, men jagkom ej att se efter, om variation i detta af- 
seende föreläg. Ej häller har jag undersold; variationsför- 
mägan hos fröna. I Frankrike àtminstone hafva fiera un- 
derarter (däribland maritima ) uppställts af Silene venosa 
(inßata), som visa olikheter i frönas ytstruktur. 
Lyttkens, A., Svenska 
-1328. 1912. 
Växtnamn. H. 8, s. 1169 
Följande svenska namn och namnkombinationer synas 
oss nya. När vi sammanskrifvit art- och släktnamnet, och 
dä äfven det senare är nytt, är 
• detta spärradt. 
Aristolochia longa 
Längh alle 
— rotunda 
Rund- 
— clematitis 
Stor- 
Asarum europaeum 
Brunhassle 
Thesium alpium 
Fjällspin dl a 
Parietaria officinalis 
Glasvägga 
Humulus Lupulus 
Spirhumle 
Cannabis sativa 
Täghampa 
Corylus avellana 
Lundhassel 
Carpinus betulus 
Vitann 
Juglans regia 
Grönvalnöt 
Populus candicans 
Hjortpoppel 
Salix arbuscula 
Buskvide 
— myrtilloides 
Myr- 
— repens incubacea 
Figg- 
Blävide 
— myrsinites 
Orchis militaris 
Johannisnyckla 
— ustulata 
Brännar- 
— morio 
Ängs- 
— mascula 
Stor- 
— palustris 
Kärr- 
— sambucina 
Fläder- 
— latifolia 
Bred- 
— incarnata 
Röd- 
— angustifolia 
Smal- 
— cruenta 
Blod- 
Coeloglossum viride 
Grönkulling . 
Gymnädenia conopsea 
Brudhanda 
— odoratissima 
Lukt- 
