287 
Hvarför blommar Epipogium aphyllum l ) 
jämförelsevis sä sällan? 
Af G. Öhrstedt. 
Man kan väl säga, att E. a. blommar jämförelsevis säl- 
lan. Ty besöker man âr efter är olika fyndorter, sä linner 
man, att den ingalunda visar sig alla âr: det kan dröja 
mânga Ar frän den ena blomningen tili den andra pä sam- 
ma lokal. I n:r 3 af Bot. Not. för innevarande är har lek- 
tor L. J. Wahlstedt redogjort för sina iakttagelser under 
en följd af âr a nâgra skänska lokaler oeh citerar E. Wa- 
rodell för jämtländska fyndorter. I likhet med Lektor W. 
torde man kunna antaga, att ett hufvudvillkor för växtens 
tillvaro pâ en trakt är kalkhaltig jord. Rik pä kalk är 
ocksa den jämtländska jorden, särskildt omkring Storsjön. 
Som ett andra villkor för växtens trefnad och ett villkor 
för dess blomning fär man väl ock i likhet med Lektor W. 
vidare antaga tillräcklig fuktighet. Men dessa bada villkor 
äro tydligen icke nog; ty de äro i regel för handen alla 
âr hos oss. Vära kalkkärr uttorka icke gerna, men väl 
fär man, äfven under somrar med riklig nederbörd, förgäfves 
söka växten pä lokaler, der den med visshet finnes. Utom de 
nämnda betingelserna mäste man nog räkna med ännu en; 
tillräckligt värme. Ären 1910 och 191 1 voro de torraste och 
varmaste, som pä länge förekommit i Jämtland. Förra äret 
anträffades synnerligen väl utvecklade bestând af E. a. 
Det var synbarligen frukten af de bâda ärens ovanliga 
värme. Men äfven om alla nu nämnda villkor äro för 
handen. sä blommar växten ändä icke alla âr. Hvarpâ det 
beror, torde knappast kunna utrönas; ätminstone fordras 
härför omfattande biologiska iakttagelser. 
*) Enligt gällande nomenklaturregier maste väl namnet 
skrifvas sä. 
Bot. Not. 1912. 
