299 
namnen â de botanister, som undersökt dem samt littera- 
turanvisningar. Det inses lätt vilket stört värde denna 
sammanställning mäste äga för framtida forskare, som 
önska fortsätta pä den nu iiybrutna vagen. 
Om den tekniska anordningen av det förefintliga ma- 
terialet alltsâ är ytterst mönstergill, sâ gäller detta icke 
mindre den vetenskapliga behandlïng, som med stöd härav 
kommit de aktuella växtgeografiska Problemen till del. 
Diskussionen av dem är^präglad av lugn saklighet och 
varie ensidighet är utesluten. Särskilt glädjande är att växt- 
fysiblogiska synpunkter mera än kanske nägonsin förut i 
svensk växtgeografisk forskning här kommit tili heders. 
Utom av .kartorna illustreras arbetet av ett stört an- 
tal goda autotypier efter fotograli, och ustyrseln är även i 
övrigt av den gedigna beskaffenhet, som man blivit van att 
finna i »Norrländskt Handbibliotek». John Frödin. 
Hagen, I., Geografiske grupper blandt Nor- 
ges lövmoser. — Naturen 1912, s. 235—246, 272—282. 
Kärlväxternas invandring i Norge har varit föremäl 
för sä flitig bearbetning af flera personer, att hufvuddragen 
kunna anses som kända. Däremot har man icke nägon 
samlad framställning af cellväxternas invandring. Hvad 
löfmossorna beträffar anser förf. att ännu mycket arbete 
behöfver nedläggas pä deras undersökning, innan utbred- 
ningen är tillräckligt känd. men han tror dock, att sä 
mânga data föreligga, att man redan nu kan skaffa si g en 
öfverblick öfver de olika gruppernas utbredning och deras 
väsentliga växtgeografiska karaktärer. Och det är detta 
han nu gör. Hufvuddragen blifva desamma som för kärl- 
växterna, men ett och annat bryologiskt faktum kan tiäna 
tili att bättre belysa den samlade florans invandring. 
Floran innefattar ett fätal kosmopolitiska arter. I 
sammanhang härmed framhaller förf. att förekomsten af en 
af de allra högst organiserade löfmossorna, Polytrichum 
juniperinum, i Australien och Japan, pä Spetsbärgen och 
det antarktiska fastlandet, i heia Amerika och Kamerun 
visar, att den länga utveckling, som löfmossorna mäste ge- 
nomgätt, innan de nätt sin nuvarande organisation, hade 
tillryggalagts redan, innan Australien blef isoleradt och 
förrän förbindelsen mellan Afrika och Amerika blef afbruten. 
