40 
dessa, har det visât sig, att ju mer koncentrerad den 
närlösningen var, pa vilken svampen vuxit, desto större 
var dess förmaga att uthärda frysning. G-enom Eschen- 
hagens undersökningar vet man nu, att mögelsvampar 
liksom ocksâ bakterier i hög grad ha förmaga att för- 
ändra sitt osmotiska tryck efter omgivningens, detta 
dock icke som hos bakterierna beroende pâ endosmos 
av àmnen frân näringssubstratet, ntan därpä, att det i 
svampens inre nybildas osmotiskt verksamma substan- 
ser, vilkas kemiska kvalitet Eschenhagen maste lämna 
oavgjord, men som enligt senare undersökningar av 
Mayenburg synas stä kolhydraterna nära. Dâ det ge- 
nom Bartetzkos undersökningar visât sig att den skydds- 
verkan dess a utöva stiger betydligt hastigare an det av 
dem förorsakade osmotiska trycket, ligger det ju nära 
till hands att antaga, att även här kolhydraterna ha bety- 
delse som förhindrande äggviteämnenas denaturering. 
Dock tarvas förnyade försök i stör utsträckning för att 
fa denna fraga definitivt avgjord. 
Y ad som pâ detta gebit publicerats efter Bartetzkos 
arbete, kan ej sägas i nagon man hava fort vetenskapen 
vidare fr am ât. I all synnerhet gäller detta om en un- 
dersökning över lâga temperaturers inflytande pâ växt- 
cellerna av Schaffnit, som offentliggjorts i Zeitschrift 
für allgem. Physiologie ar 1911. Utan att nämna ett 
enda ord om Lidforss arbete, framlägger han här som 
sina egna upptäckter de résultat, till vilka denne kom- 
mit i fräga om kolhydraternas betydelse som skydds- 
medel mot köld. Blott pâ en enda punkt har Schaffnit 
kommit tili en uppfattning, som i nagon man awiker 
frân den av Lidforss uttalade, i det att han skarpare 
än denne betonar, att olika växtarters eller formers större 
eller mindre köldresistens beror pâ arten av deras 
äggviteämnen. Nägot bevis härför har han emellertid 
ej, och problemet om orsaken tili olikheten i vinterhär- 
