början af uppsatsen. En brysselkal, som stod stelfrusen 
vid nära — 15° C, intogs i rumsvärme och yisade sig 
vara död, när den npptinat. Temperaturen föll sa smâ- 
ningom, och efter nagra dagar var det blidväder. Alla 
brysselkâlplantorna voro efter det langsamma upptinan- 
det füllt friska som tore frosten. När jag fatt upp- 
märksamheten riktad pä denna sak, künde jag iakttaga 
liknande förhällanden hos manga andra växter, bade 
buskar och Örter. En sak. som hvarje växtodlare snart 
lägger marke tili är t. ex., att frusna växter och växt- 
delar dö, där de träffas af solen och fa hastigt upptina, 
medan andra, som äro skyddade mot solen och fa upp- 
tina längsamt , kunna förblifva vid lif. Han far äfven 
ofta tillfälle att se, huru snö, jord, torr torfmull eller 
halm genom sin daliga värmeledningsförmaga kunna 
skydda mot frostskada. Sedan jag lämnat Upsala, fick 
jag äfven pa Alnarp under och efter den starka frosten 
i januari och februari 1912 ett godt tillfälle att se, huru 
bladen hos atskilliga vintergröna buskar dogo, där de 
träffades af solen och upptinade hastigt. 
I literaturen fann jag stridiga meningar uttalade 
om det inflytande, som ett hastigt upptinande af frusna 
växter och växtdelar künde medföra. Jul. Sachs hade 
gjort försök, som stodo i full öfverensstämmelse med, 
hvad jag sett. Af motsatta uttalanden af Müller-Tur- 
gau och Frank künde jag ej rubbas i min bestämda 
uppfattning, som jag kommit tili. Jag kommer därföre 
att allt jämt fasthalla vid, att det icke är endast »äpple 
och blad af Agave», som efter en viss mattlig frysning 
kunna räddas fran döden genom att upptina längsamt. 
Hade brysselkâlen fâtt frysa ännu starkare, skulle han 
gifvetvis vid nagon viss köldgrad varit död redan som 
frusen. Men a andra sidan är det tydligt, att han efter 
nagon viss lindrig frysning skulle hafva kunnat upptina 
hastigt utan att dö. Stridiga uppgifter i föreliggande 
fraga hero till dels pä dessa förhällanden. Ett uppti- 
