till, att belysningen liar varit for stark eller i annat af- 
seende ogynnsam. Algerna hafva da vanligtvis blifvit 
sa pâverkade, att de äfven under gynnsam belysning 
for lânga tider vaxa ytterst lângsamt. hvar under de 
likväl kunna föröka sig. Det är en sâdan förändring. 
jag vill hänföra tili patologisk <jen mo di frka tion . Nägra 
inre faktorer eller gen, som ha med ämnes- eller ener- 
giomsättningen att skaffa, hafva blifvit patologiskt mo- 
difierade. 
Direkt solljus mäste heit utestängas, likasa det som 
utsträlar fr an den stärkt belysta delen af himmeln om- 
kring solen inom ett af stand af omkring 40° frän henne. 
Af ljus, som infaller i algen i en och samma riktning 
kan han fördraga blott en ringa ljusstyrka, som, om 
den är det enda ljus som erbjudes, blir honom alldeles 
otillräcklig. För att erhalla nog af ljus, mäste det 
komma frän olika hall, och det märkliga är, att han 
kan fördraga mera ljus i en viss riktning, om det sam- 
tidigt infaller i andra riktningar. Grenom användning 
af en för ändamälet särskildt inrättad belysnings apparat 
har jag f unnit detta. Lämpligast är. om svagt, reÜek- 
teradt solljus infaller i honom frän olika hall i omgif- 
ningen. Den ljusstyrka, som da är den gynnsammaste 
under soliga dagar är O.oos à 0,oo4 i Bunsen-Roscoe’s 
matt, under mulna dagar litet mindre. Ljusstyrkan 
mäste uppmätas pä den plats, där algkulturen befinner 
sig. För dess uppmätning är icke klorsilfver lämpligt, 
emedan det är allt för okänsligt för de orangefärgade 
strälarne. Betydligt känsligare för dessa är bromsilfver, 
som därföre kan användas. äfven da man med hjälp af 
gult glas vill ändra ljusets sammansättning nägot litet 
under mulna dagar. En mycket god bromsilfverfoto- 
meter är den fotografiska expositionsmätaren, Wynne's 
»I nfallible». Yid jämförelse med klorsilfver och Bun- 
sen-Boscoe's normalsvärta i diffust ljus under en sol- 
skensdag har jag funnit, att bromsilfret i nämnda foto- 
