meter blir likt dess ljusa standardfärg pa 1 minut, om 
ljusstyrkan är 0,oi, och att det antar den mörkas färg- 
ton pa samma tid, som ljusstyrkan är 0,o4, uttryckt i 
Bunsex-Roscoe’s matt. 
För uppmätning at det direkta solljuset är denna 
apparat emellertid icke lämplig. Därtill användes all- 
mänt klorsilfver enligt Wiesner’s metod. Men hans 
mörka standardfärg liar icke, säsom uppgifves, värdet 
8,.î8i utan omkring 4,7. Och lians ljusa standardfärg 
liar icke värdet 0.9 utan ungefar l.i6. Riktigheten häraf 
kan lätt kontrolleras, om hans bada jämförelsef ärger 
samtidigt användas vid en lämplig ljusstyrka. De tider. 
som da fordras. för att klorsilfverpapperet skall blifva 
lika mörkt som den ljusa och den mörka af Wiesner’s 
standardf ärger, förhalla sig ungefär som 1: 4. Af vigt 
att iakttaga är äfven. att den i klornatrimnlösning blötta 
och tili torkning vertikalt upphängda pappersremsan 
icke är i heia sin längd användbar. Oduglig är den 
öfversta delen tili en längd af 13 cm. och den nedersta 
delen pa 4 cm. Detta har Wiesner ick^ iakttagit och 
har tydligtvis pa grund däraf fâtt sa felaktiga värden 
pa sina standardf ärger. 
Om algerna vid undersökning i mikroskopet icke 
utsättas för onödigt stark belysning, skall det blifva 
möjligt att enligt denna metod kunna följa livarje sär- 
skilclt algindivid för sig i dess utveckling under olika 
yttre förhallanden. Sker förökningen genom sporer. 
vare sig dessa äro orörliga eller svärmande, inträffar 
det ofta att nägon eller nägra af dessa kvarstanna inom 
modermembranen och där fortsätta sin utveckling. Det 
kan under sâdana förhällanden vara möjligt att följa 
utvecklingen i rätt nedstigande led fiere generationer 
igenom. Jag hade före är 1896 användt den vanliga 
metoden att i renkultur söka lära känna förändringar 
af olika slag hos algerna genom att jämföra olika in- 
divid med hvarandra och kan därföre vttra mig om vär- 
