74 
det af de bâda metoderna. Denna sistnämnda, som är 
den allmänt använda och dessutom betecknas som »veten- 
skaplig», är synnerligen bekväm ; men högst otillförlitlig. 
Icke nog med att. man genom den trots användning af 
de bästa fixerings- och färgningsmetoder far veta bra 
litet om algernas utveckling och förhällande tili yttre 
faktorer, utan det lilla, som man tror sig fä fram är i 
regel till större eller mindre del oriktigt. 
Jag nämnde, att algerna maste intorka längsamt, 
dâ de skola fixeras pä det genomskinliga underlaget. 
Skulle intorkningen ske hastigt, künde det nämligen lätt 
hända, att den till odling inlagda algen dog. Litet hvar 
luftalger kunna tâla en stark intorkning likaväl inné pä 
laboratoriet som i naturen under varma och torra perio- 
der. Ett villkor för att de skola förblifva vid lif är 
emellertid, att intorkningen sker tillräckligt langsam!. 
Men i detta hänseende äro de olika arterna hvarandra 
mycket olika. Som en regel gäller, att algart kan före- 
komma pä desto större höjd öfver marken och i öfrigt 
pä ställen, där vattenafdunstningen kan försiggä lifii- 
gare, ju bättre han kan tâla en hastig intorkning. Bland 
de i detta hänseende liärdigaste är den, jag benämnt 
Xantoria - algen och som förekommer ända upp pä de 
finare kvistarne i trädkronorna, där den anträffas ofta 
i stör mängd pä bladärr, lenticeller och under den lös- 
sprängda epidermis af t. ex. oxel och rönn. Pä sist- 
nämnda plats, dit den inträngt medelst sina svärmspo- 
rer, förekommer den vanligtvis ensam. Längt ömtäligare 
är t. ex. den förnämligast pä marken, men äfven ett 
stycke upp pä trädstammarne pä skyddade platser före- 
kommande Cystococcus hnmicola , hvarmed jag menar den 
alg, som Nægeli afbildat under detta namn, och som 
förökar sig genom orörliga sporer. Den har ingen när- 
mare slägtskap med X an tor io - algen och Gladonia - algen 
m. fi., med hvilka den blifvit förvexlad. Den ingär ej 
heller i bildningen af bälen hos lafvarne. Jag har fri- 
