hjälp af yttre osmotiskt tryck utdragit vatten ur celle rn a 
i en maskrosstängel ocli hade genoin observation i mikro- 
skopet kunnat iakttaga, icke blott att protoplasman är 
ömtälig för en hastigare omlagring af sina smädelar. 
särskildt när den efter sammanpressning ater skall ut- 
vidga sig. utan äfven att hon är langt ömtäligare i 
detta hänseende under sommaren än under senhösten. 
hvaraf man äfven kan draga den slutsatsen, att en 
maskrosstängel skulle blifva lättare skadad. om den 
blefve utsatt för en starkare frost under sommaren än 
under senhösten, sedan den varit päverkad af nägon 
tids lag temperatur. 
Pästaendet. att jag icke skulle hafva omnämnt den 
skyddsvärkan. som lösliga kolhydrater astadkomma. 
beror pä ett förbiseende. Jag använde nämligen icke 
uttrycket »lösliga kolhydrater». utan talar om socker- 
arter (sid. 566) samt vattenlöslig upplagsnäring (sid. 
568), hvarmed jag afsag sockerarterna. som bilda äkta 
och icke kolloidal lösning. Men jag visade tillika, hum 
äfven andra upplagrade ämnen, som icke äro lösliga i 
vatten. som stärkeise och olja, kunna astadkomma ett 
skydd mot frostskada, stäende i samband därmed, att 
cellen tydligtvis blir desto fattigare pä vatten, ju rikare 
han är pa olösliga bestandsdelar. Jag framhöll äfven. 
(sid. 566) det bekanta förhallandet. att växterna blifva 
rikare pa socker efter nägon tids invärkan af läg tem- 
peratur. »Detta skydd mot frostskada genom upplag- 
ring af lösliga och olösliga bestandsdelar i cellerna kan 
efterät ganska afsevärdt förstärkas genom vissa kemiska 
omsättningar hos upplagsmaterialet. Vid temperatur 
omkring 0° ökas sockerhalten pa bekostnad af stär- 
keisen . . .». 
Om man genom frosthärdighetsforskningen vill 
komma tili résultat, som kunna blifva af »stör praktisk 
betydelse», sâ ma man se tili, att de icke stä i strid 
med, hvad man lätt kan iakttaga i praktiken. En téori, 
