ocksa haft tillgâng till, och förf. borde ha undersökt äfven 
dem. innan hon inlät sig pä att söka rnbba den allt sedan 
Linnés egen tid gängse uppfattningen af hans I). hirta. 
Det citât frân GmeliN, Flora Sibirica, som Linné skrifvit 
pa arkets baksida innebär blott, att han identifierat Gmelins 
1763 beskrifna art med sin frân 1759, det har ingen annan be- 
tydelse, än att det ytterligare stöder uppfattningen af Linnés 
1). hirta sâsom langt minder trangt begränsad än förf. vill 
göra den. Att Linné skulle haft tillgäng tili "Gmelinska 
exemplar för sin diagnos, är ett föga rimligt antagande. 
3. I). rupestris R. Br. Förf. vill upprätthalla denna som 
art, med en ’Var. liirta Smith.” Denna är emellertid aldrig 
af Smith uppställd som sädan, utan identifierad med I). hirta 
L. Längre ned pâ samma sida talar förf. sedan om »the ge- 
nuine character of J). rupestris: a pubescence of mainly simple 
hairs »,• under det för ut ”a stellata Dickson” statt som hufvud- 
forin. Förf. talar dessutom om ’’the Scandinavian tribe of 
I), rupestris ” sâsom omfattande fiera i kultur konstanta ar- 
ter; ref. kan emellertid icke i hennes behandling af 1). hirtas 
formserie finna nägon anledning att frângâ sin förutvarande 
uppfattning, att alia de tre hittills omnämnda »arterna» böra 
betraktas sâsom tillhörande den linnéanska arten. 
4. I). fladnizensis Wulf, och 5. J), lapponiea Wahlenb. 
Stjernhâriga former af den förra betraktas som en särskild 
art under det senare namnet. För öfrigt finnes här liksom 
under fôregâende arter en hel del uppgifter om Synonymik, 
hvilka ej utan mycket besvär kunna kontrolleras. 
Angâende de fyra âterstâende arterna, 1). nivalis Lilje- 
1)1., I). crassifolia Grain. 1). alpin a L. och I). incana L.. 
lemnar förf. knappast nägra frân vanlig uppfattning afvikan- 
de uppgifter. Ätskilliga förmodade hybridkombinationer om- 
nämnas ocksa, liksom nägra ’’intermediate forms”, hvars na- 
tur lemnas oafgjord. ’’Originalexemplaret" af D. hirta i 
Linnés herbarium är afbildadt. H. G. Simmons. 
Trow, A. H., On the Inheritance of Certain 
Characters in the Common Groundsel — Senecio 
vulgaris, Linn. — and its Segregates. — Journal 
of Genetics. Yol. 2, 1912, s. 239 -276, t. 15 — 18. 
Att de gamla linnéanska arterna bestâ af en stör mängd 
ärftliga former, som ofta kallas elementararter, är kändt och 
erkändt, specielt beträffande de s. k. kritiska släkterna. Af 
de odlade växterna känner man ju manga konstanta varie- 
