141 
av en gift ver kan, som hos olika växter gestaltar sig 
olika allt efter det plasmolyserande saltets natur *). 
Y ad härdigheten mot uttorkning betraf far, som i 
lektor H:s genmäle behandlas med stör utförlighet, frap- 
per ar det, att herr H. även här fullkomligt förbigar 
den rika och värdefulla litter atur, som redan exister ar 
pâ omradet. Av särskilt intresse är i detta samband 
det av G. Schröder konstaterade förhallandet, att det 
för bibehallandet av uttorkade växters vitalitet i alla 
kritiskt nndersökta fall visât sig vara fullkomligt lik- 
giltigt, huruvida vattenupptagandet sker hastigt eller 
längsamt. Här föreligger alltsâ en fullkomlig motsva- 
-righet till vad Molisch och Müller-Thurgau konsta- 
terat med hänsyn tili cellernas vattenupptagande vid 
en frusen växtdels upptinande. 
Till sist kan jag ej underlâta att beklaga, att lektor 
Hedlund under den vilseledande titeln »Till fragan om 
växtemas frosthärdighet», offentliggjort sa viktiga upp- 
täckter som den, att de résultat man hittills erhallit 
genom användande av renkulturer »i regel äro tili större 
eller mindre del oriktiga» eller att AViesner genomga- 
ende arbetat med »felaktiga värden pâ sina standard- 
färger». I vetenskapens intresse bör lektor H. ej för- 
summa, att med det snaraste framlägga dessa märkliga 
rön inför en kontinental och häpnande läsekrets. 
x ) Jmf. Senn, Die Gestalts- und Lageveränderung der Pflanzen- 
Chromatophoren. Sid. 1B4. 
2 ) Schröder, Ueber die Austrockungsfähigkeit der Pflanzen. 
Untersuchungen a. d. Bot. Inst, zu Tübingen. II. 
Lands Bot. Inst. 
April 1913. 
