142 
Död. Theoder Magnus Tries afled i Uppsala d. 29 
mars 1913. Han var född i Femsjö d. 28 okt. 1832, blef 
docent i botanik i Uppsala 1857, adjunkt 1862 och professor 
1877 samt afgick med pension 1899. Da han förliden höst 
fyllde 80 ar och hyllades af alla svenska botanister, künde 
man icke ana att han skulle sa snart och hastigt bortga. 
Man hade grundad anledning tro att det skulle förunnats 
honom att afslnta utgifvandet af de linnéanska brefven. Da 
Thore Fries’ verksamhet är sa känd och erkänd i Sverige, 
och da en ntförlig biografi pa annat stalle kommer att publi- 
ceras, ha vi icke ansett nödigt att här komma med en sâdan. 
Lynge, B., Neue Flechten aus Norwegen. 10 s., 
1 t. — Bergens Museums Aarbok 1912, N:r 10. Bergen 1913. 
Följande nya former frân Norge beskrifvas: Parmelia 
olivacea (Ach.) Nyl. v. septentrion alis och f. caesio-pruinosa, 
P. aspidota Ach. f. caesio-pruinosa, Gyrophora erosa (Web.) 
Ach. f. polyphylla, Physcia Wahlenbergii och Lecanora Zahl- 
bruckneri. 
Fries, Th. C. E., Botanische Untersuchungen im 
nördlichensten Schweden. Ein Beitrag zur Kenntnis 
der alpinen und subalpinen Vegetation in Tome Lappmark. 
Akad.. Abhandl. Uppsala 1913. VIII; 361 s., 2 Kart., 99 textf. 
— Vetenskapliga och praktiska undersökningar i Lappland 
anordnade af Luossavaara-Kirunavaara Aktiebolag. 
Under senaste tiden har Norrlands vegetation varitföre- 
mal för mera detaljerad undersökning än förut. Förf. har 
varit i tillfälle att under fiera resor, äfven om vintern, un- 
dersöka omradeti Vi kunna icke här nu gifva ett utförligt 
referat af detta stora, innehällsrika arbete, utan fä endast 
antyda hvad de olika kapitlen behandla: En allmän öfversikt 
af omrädet. Indeining i regioner. Växtassociationerna (103 s.). 
Vegetationernas förhällande tili klimatet och marken (84 s.). 
Vegetationens förändring i nutiden och i postglacial tid 
(undersökning af fossila växter i talrika torfmossar). Ut- 
kast till florans invandringshistoria. Under istiden künde 
växter fortlefva pa tva skilda Ställen i Norge, hvarifrân de 
sedan spredo sig äfven till Sverige. 
Staticenomenklatur. C. E. Salmon har i Journal of 
Botany i âr framhâllit, att enligt de i Wien antagna inter- 
nationella nomenklaturreglerna bör vid delningen af släktet 
Statice namnet bibehâllas vid den talrikaste gruppen. Sâ- 
ledes blir det enligt honom: 
