153 
Till frägan om växternas frosthärdighet. 
II. 
Af T. Hedlünd. 
Pa f örekommen anledning finner jag det nödvän- 
digt att ytterligare meddela ett och annat af mina un- 
dersökningar och iakttagelser rörande vara kalljords- 
växters frosthärdighet. Jag har anfört, att en stärkt 
frnsen brysselkal, som intages i eldadt rum, visar sig 
vara död efter upptinandet. Bladen hafva förlorat sin 
turgescens och äro glasartade af vatten, som stannat i 
cellmellangangarne. Om den tillagas, ger äfven den 
mindre angenäma smaken tili känna, att han blifvit 
frostskadad. I föregaende hafte af denna tidskrift 
(s. 139) har en ny förklaring gifvits tili, att en frusen 
växtdel kan dö, da den plötsligt fâr upptina i eldadt 
rum. Det skulle vara den torra lüften, som pâ nägot 
satt künde anställa skada. Som exempel anföres, att 
en Myrica- buske, som försattes i torr rumsluft, viss- 
nade bort pä mindre än 48 timmar, oaktadt busken 
egde ett rikligt rotsystem, som stod nedsänkt i ett kärl 
med vattenlednings vatten. Till bely sande af denna fraga 
kan jag meddela, att hos en 2 à 2 1 /z mânaders gammal 
betplanta, som uppdragits i vattenkultur inom hus, 
vissna och förtorka de inre bladen inom 48 timmar, 
sedan den förflyttats i en starkare näringslösning, i 
hvilken den sedermera trifves och frodas utmärkt, sä 
snart den hunnit utbilda rötter, som äro anpassade för 
den nya lösningen. Och detta bortdöende och svart- 
nande af de yngre bladen eger rum, oaktadt inga rötter 
skadats. Ett villkor är blott, att plantan fortfarande 
skall stâ i soi och torr luft som förut. Ett annat ex- 
empel. Afskäras syrengrenar vid midvinter och sättas 
i vatten för drifning tili blomning, sa framväxa tili en 
Botaniska Notiser, 1913. 11 
