154 
början blad och blomställningar mycket lofvande, men 
efter 3 à 4 veckor afstannar utvecklingeh. Här och 
hvar fa bladen svarta eller bruna fläckar i kanterna, 
och en del skott yissnar efterhand. Vid en mikrosko- 
pisk undersökning af kvistarnes ved, befinnas kärlen 
innehalla bakterier i mängd. Dessa kunna anträffas 
ända ut i de hnare kvistarne. Om i vattnet, hvari gre- 
narne nedsattes ständigt legat is, hade bakteriernas ut- 
veckling och inträngande i vedkärlen förhindrats, och 
grenarne hade da kunnat drifvas till blomning. I alla 
dessa fall af skada hos bladen, är den egentliga orsaken 
icke den torra lüften, ntan andra omständigheter, som 
jag icke har anledning att närmare inga pa, da de icke 
ha det ringaste att skaffa med dessa växters frosthär- 
dighet. Annu mindre kan den torra Inf ten i ett rum 
föranleda, att en frusèn växtdel dör vid sitt upptinande. 
Den som experimenterat med frusna växtdelar, har ej 
kunnat undga att lägga marke tili, att dessa äfven i 
den torraste rumsluft äro heia tiden belagda af is eller 
vatten. Pa den frusna och kalla växtdelen bildas tili 
en början is, och när han om en stund upptinat, är 
han drypande vat pa sin yta. I detta tillstand var 
den ifrägavarande brysselkalen död. Det torde för öf- 
rigt vara öfverflödigt att uppvisa den fysikaliska orim- 
ligheten i ett pâstâende, att en kail kropp kan paverkas 
af torr luft, när den inkommer i ett varmare rum. 
I det försök med brysselkal jag närmast tänker 
pa, intogs icke endast en stjälk utan here. Den in- 
vändningen kan alltsa icke göras, att det intagna ma- 
terialet tillhörde frostömmare typer än de manga plan- 
torna, som kvarstodo i det fria och visade sig vara 
füllt friska bade tili utseende, turgescens och smak, 
när de upptinat vid inträffande blidväder. För mig är 
försöket füllt bevisande. Den som tviflar kan lätt göra 
om det. Med spekulationer uträttas ingenting. 
Som brysselkalen synas alla vara kalljordsväxter 
