155 
förhälla sig, sedan de pâ hösten blifvit pâverkade af 
lag temperatur nâgon tid. Det var icke ovanligt, att 
man pâ senhösten i Upsala botaniska trädgard künde 
fa se, hum växter, som frusit under natten, blefvo för- 
störda dar de räkades af solen och fingo upptina hastigt, 
medan de plantor af samma art, som stodo i skuggan 
till dess de upptinat, künde förblifva oskadda. Jag 
skall anföra blött en iakttagelse, som ensam är tillräck- 
ligt bevisande och som dessutom kan, om sa önskas, 
styrkas af annan person, som äfven har vana att göra 
liknande iakttagelser. En höstmorgon stod Circœa i 
Upsala botaniska trädgard stelfrusen liksom andra Örter 
pâ kall jord. Fram pâ dagen künde man iakttaga, 
hum större delen af plantorna i det täta Circcea-hsstkn- 
det stodo med slaka och glasiga blad, som voro fulla 
af vatten i cellmellangangarne. Men bakom den om- 
kring 8 cm. breda träetiketten som käst at en skugga 
in öfver beständet, stodo plantorna med füllt friska, 
turgescenta och gröna blad; Grränsen mellan de frost- 
skadade och de friska var rak och synnerligen skarp, 
särskildt at etiketten tili. Denna stod vertikalt ned- 
slagen i j orden, sä att bade de friska och de frost- 
skadade frusit lika stärkt under natten. Nâgon uttork- 
ning af 'bladen som orsak tili deras död kan det ej 
blifva tal om, da de innehöllo vatten i cellmellan- 
gängarne. Det var först efter hand detta afdunstade 
och bladen blefvo torra. Dessutom blef vid den tid 
pâ hösten, da dylika iakttagelser künde göras i Upsala 
botaniska trädgard, jorden aldrig sa djupt tjälad under 
en frostnatt, att rötternas vattenupptagande förhindra- 
des. I stjälkens barklager hos t. ex. Malva - arterna 
künde t. o. m. uppstâ sä tjocka islager, att för deras 
bildning pâtagligen en god del vatten upptagits genom 
rötterna under isbildningen. Sadana iakttagelser finnas 
förut meddelade i liter aturen. När isen smält, sitta de 
yttre cellagren som lösa slamsor omkring stjälken, men 
