164 
experiment. »Wenn J. Sachs und andere gefrorene 
Blätter dadurch zu retten vermochten, dass sie dieselben 
in kaltes Wasser tauchten, so ist dieses demnach nicht 
einem langsamen Aufthauen, sondern eher einem sehr 
raschen zuzuschreiben». I Sachs’ redogörelse däremot 
heter det: »wurden sie [die Pflanzen] aber in gefrore- 
nem Zustande in kaltes Wasser geworfen, so waren sie 
in kurzem völlig erfroren, offenbar weil das flüssige 
Wasser an die gefrorenen Theile zu rasch Wärme ab- 
giebt.» 
I ofvannämnda arbete af Müller-Thurgau redogör 
denne för en del försök med 40 olika växter, som han 
lät frysa och därefter upptina dels längsamt och dels 
hastigt. Men han utförde alla dessa försök i juli manad. 
Försöksväxterna hade sâlunda icke varit paverkade af 
nagon tids lag temperatur före frysningen. Resultatet 
blef ocksa, att det under sâdana förhällanden i allmän- 
het syntes vara likgiltigt, om en frusen växtdel fick 
upptina hastigt eller längsamt. Dessa résultat stâ sâ- 
lunda i god öfverensstämmelse med, hvad jag fann vid 
mina undersökningar öfver maskrosstängelns härdighet 
mot vattenförlust under sommaren. Men da jag icke 
varit i tillfälle att göra nagra iakttagelser öfver hastigt 
och längsamt upptinande af växtdelar, som fatt frysa 
under sâdana onaturliga förhällanden, sä har jag i mina 
föregäende uppsatser om växternas frosthärdighet för- 
bigätt denna sak. Emellertid synes Müller-Thurgau 
börjat ana, att hans försök icke lemnade nägon upplys- 
ning om, huru det förhäller sig med växtdelar, som fä 
frysa under naturliga förhällanden. Ty i en senare af- 
handling (Ueber das Erfrieren des Obstes: Schweiz. 
Zeitschr. für Obst, und Weinbau. 1894) redogör han för 
försök med att läta växtdelar (äpplen och päron) före 
frysningen utsättas för inverkan af läg temperatur säsom 
i naturen. Resultatet bief ocksä, att ett längsamt upp- • 
tinande künde rädda en frusen växtdel frän döden, dä 
