167 
I motsats till förhallandet pâ sommaren kunde pro- 
toplasman i den for frost härdade maskrosstängeln i 
otrolig grad beröfvas vatten utan att dö. Till och med 
y id användning af 3 mol rörsocker pâ litern syntes hon 
vara yid lif att döma af hennes utseende och hudskik- 
tets semipermeabla beskaffenhet. Under det att saft- 
rummet liksom protoplasten i sin helhet yid ökadt yttre 
osmotiskt tryck minskade i volym, ökade det omgifvande 
protoplasmalagret nâgot litet i tjocklek, särskildt vid 
ändarne, emedan saftrmnmet vid en vattenntdragning 
ur protoplasten afgifver relativt mera vatten an proto- 
plasman. Härvid förändrades hennes hudskikt till sina 
egenskaper. Det blef tätare och i hög grad ogenom- 
trängligt for kaliumnitrat, som eljest inträngde sâ smâ- 
ningom i protoplasman och föranledde, att denna dog 
rätt snart. Dess inträngande gaf sig tillkänna genom 
protoplastens ökning i volym. Men efter vattenntdrag- 
ning medelst rörsockerlösning kunde denna under iakt- 
tagande af särskilda försiktighetsmatt utbytas mot en 
isosmotisk kaliumnitratlösning, som da icke inträngde, 
atminstone icke märkbart pâ en kortare tid. Det var 
pâ detta satt, jag kunde fastställa, hvilka molekulära 
lösningar af dessa bada ämnen, som voro isosmotiska. 
Ett slags haptogenmembran hade uppstâtt i protoplas- 
tens yta. En sadan uppstar för öfrigt äfven vid vatten- 
utdragning medelst andra ämnen än socker (Gaidukov 
1906, Küster 1910). I viss man — om icke uteslutande 
— torde denna förändring i hudskiktet uppstâ som en 
följd af protoplastens minskning i volym, när den be- 
röfvas vatten. Dess begränsningsyta blir mindre och 
kan i följd däraf icke innehâlla samma antal smädelar 
som förut, äfven om dessa pâ grund af minskad vatten- 
halt ryckt litet närmare intill hvarandra. I det system 
af hydrofila kolloider, hvaraf protoplasman synes bestä, 
blifva sadana med svagare ytaktivitet trängda inât sa 
smâningom i radial riktning, hvarigenom ytskiktets sam- 
