168 
mansättning förändras och blir tätare. Men en sâdan 
omlagring af smädelarne maste försigga öfverallt inom 
protoplasman ända in tili saftrummet, när hon i följd 
af vattenutdragningen minskar i omkrets, men ökar i 
tjocklek. En genom vattenutdragning eller vattenupp- 
tagande framkallad formförändring hos det saftrummet 
omgifvande protoplasmalagret sammanhänger alltsa med 
en omlagring af protoplasmans smadelar. När dessa 
sammanträngas i tangentens riktning, maste en del 
skjuta förbi hvarandra, sä att antalet ökar i radiens rikt- 
ning. När protoplasten efter vattenntdragning ater far 
npptaga vatten, maste en omlagring i motsatt riktning 
ega rum. Det är härvid, som protoplasman hos en frost- 
härdigt utbildad växt efter en starkare vattenutdragning 
lätt kan taga skada, sa att hon dör. Har blott en mindre 
mängd vatten utdragits ur cellerna, sa att smadelarnes 
omlagring är ringa, kan hon förblifva vid lif, äfven om 
hon upptager vattnet sa hastigt, som rörsockret hinner 
diffundera ut genom cellmembranen. Men ju större 
vattenförlusten varit och ju mera salunda protoplasmans 
smadelar blifvit rubbade ur sina Ursprungliga lägen i 
förhallande tili hvarandra, desto ömtäligare blir hon för 
en hastigare tillbakagang. Minskas efter en starkare 
vattenutdragning det yttre osmotiska trycket mycket 
längs amt, kan man lyckas att fa protoplasten att öka i 
volym ett godt stycke väg, men protoplasman blir här- 
vid allt ömtäligare, ju mera hon utvidgat sig, sa att, 
äfven om man fortsätter att utspäda rörsockerlösningen 
(som far passera fram under täckglaset frân den ena 
sidan tili den andra) lika lângsamt som i början, flyter 
hon likväl sönder och dör, innan hon natt cellens ändar. 
Vakuolhuden kvarstar likväl vanligtvis i det längsta som 
en semipermeabel membran. Efter en vattenutdragning 
med 2 mol rörsocker pa litern har protoplasman dött, 
redan innan hon ens halfvägs hunnit ätertaga sitt ur- 
sprungliga läge, ehuru det yttre osmotiska trycket fatt 
