171 
en lângvarig intorkning och deras härdighet mot en 
hastig vattenförlust. Om liknande iakttagelser öfver skil- 
naden mellan hastig och langsam frysning resp. uttork- 
ning hafva blifvit gjorda pa t. ex. mossor, är mig obe- 
kant. Finnas de, sa förringa de tydligtvis icke värdet 
af mina iakttagelser. 
Det torde vara öfverflödigt päpeka, att protoplasman 
hos alla växter och växtdelar, som kunna uthärda in- 
torkning tili lufttorrhet, är sä beskaffad, att hon kan 
täla ett sä hastigt vattenupptagande, som deras orga- 
nisation medgifver. Dessa egenskaper mäste höra till- 
sammans, om sädana organismer skola kunna finnas tili. 
Man kan sälunda tili en stärkt intorkad alg, som tili 
f öl j d af sin ömtälighet för hastig intorkning endast fö- 
rekommer pä marken eller sädana ställen, dar en hastig 
uttorkning ej kan komma i fräga, tillsätta vatten, sä att 
han ögonbli ekligen blir turgescent, och han skall däraf 
icke taga den ringaste skada. Alla äro sä utbildade, 
att de icke alls taga skada af ett plötsligt regn under 
en torr och het sommardag. Jag har ocksä i fräga om 
luftalgerna endast talat om olika ömtälighet för hastig 
vattenförlust. Protoplasman är i detta hänseende af 
ofantligt olika beskaffenhet hos de olika organismerna. 
Ehuru en luit alg icke innehäller nägon eller nägra 
vakuoler, är likväl en vattenutdragning ur honom för- 
bunden med en förskjutning af den koloidala protoplas- 
mans smädelar förbi hvarandra. Ty hon bestär icke af 
kolloider med likartad täthet, utan de olika delarne och 
Organen äro i det hänseende mycket olika. Att för- 
skjutningar eller omlagringar af kolloidernas smädelar 
under sädana förhällanden mäste komma tili ständ vid 
förändringar i vattenmängden inom henne, är pätagligt. 
Denna teori om en inre rifning inom de plasma- 
tiska kolloiderna eller rubbning af deras Struktur säsom 
orsak tili protoplasmans död vid starka eller hastiga 
förändringar i vattenhalten kan i betraktande af vär 
