*243 
1909 om anthocyanets biologiska effekt, livilken lämnar 
det värdefullaste bidraget, som-fran svensk sida kommit 
anthocyanproblemet till del. 
Det af Voechting först pâvisade psykrokliniska 
fenomenet har fâtt sin fysiologiska förklaring främst 
genom trenne undersökningar af L.: Nâgra fall af psyk- 
roklini 1901, Ueber den Geotropismus einiger Frühj ahrs- 
pflanzen 1902 och Weitere Beiträge zur Kenntnis der 
Psychroklinie 1908. L. har i dessa afhandlingar äfven 
visât, att psykroklinien har en tämligen stör utbredning 
bland växterna, och han har f. ö. i dessa studier med- 
delat atskilliga andra bidrag tili rörelsefenomenet i 
växtriket. 
Ett mycket tidskräfvande arbete har L. nedlagt pä 
sina under mânga ar bedrifna pollenundersökningar. 
Till en början demonstrerade han i afhandlingarna Zur 
Biologie des Pollens 1896 och Weitere Beiträge zur 
Biologie des Pollens 1899 i främsta rummet pollenets 
resistens mot väta. Härifran fördes han in pa sina 
mycket uppmärksammade studier öfver pollenslangarnas 
tropiska retningsrörelser. De gälla hufvudsakligast den 
kemotropiska retbarheten, men omfatta äfven hydro-, 
osmo- och aërotropism. Ett preliminärt meddelande 1899 
redogjorde för de första resultaten, och i tvänne 1901 
och 1906 utgifna skrifter framlades ett rikt material tili 
belysning af problemet i fraga. Slutligen utgaf han 1909 
en sammanfattande och i atskilliga punkter utvidgad 
framställning, hvilken förskaffade honom stört erkän- 
nande fran fackmännen. 
Taktiska irritationsrörelser har L. undersökt 1904 
hos ilihrc/m^^'aspermatozoider, där han konstaterade ke- 
motaxis och aërotaxis samt 1905 hos EquisetumsTpQYm&- 
tozoider, som framvisade kemotaktisk retbarhet. Hans 
sista färdigtryckta botaniska arbete (1912) ligger inom 
samma omrade och afhandlar kemotaxien hos färglösa 
svafvelbakterier, en Thiospirillum. 
