244 
L:s lidelsefulla in tresse for Rubus daterar sig frân 
hans sista skolâr. I 30 âr var alltsâ detta släkte före- 
mâl for hans studier. En del af sina fältundersökningar 
har han fr amlagt i Batologiska iakttagelser I 1899, II 
1901. För att söka utröna släktskapsförhallandet vissa 
arter emellan pâbôrjade han pâ 90-talet sina allmänt 
bekanta experimentella kulturer. Nâgra af de erhâllna 
resultaten publicerade han i Studier öfver artbildningen 
inom släktet Rubus I 1905, II 1907. Äfven har han 
meddelat en del résultat i sin programmatiska skrift 
Ueber das Studium polymorpher Grattungen 1907. Att 
L:s jRf^wsIorskningar ha ett utomordentligt högt veten- 
skapligt värde, är ställdt utom allt tvifvel. Det synes 
emellertid, som om L. tidigare i väl hög grad parallelli- 
serat sina egna résultat med de Yries’. Pâ senare âren 
ställde han sig dock afgjordt skeptisk mot mutations- 
teorien. Till denna frontförändring (hvilken han äfven 
förkunnat i tryck) torde han till väsentlig grad ha forts 
efter att ha tagit del af Heribert-Nilssons Oenothera- 
korsningar. Dessa ha som bekant gifvit mutationsteo- 
rien ett mer an allvarsamt grundskott. L. uttryckte 
äfven muntligen upprepade ganger sina till dels ändrade 
âsikter angâende tolkningen af vissa afvunna Rubus- 
resultat. Det skall därför bli af det allra största intresse 
att fâ läsa den slutliga affattningen af det RubuseLrhete, 
som delvis föreläg i korrektur, da pännan föll ur hans 
hand. Äfven föreläg färdigskrifvet ett sammanfattande 
cytologiskt arbete, som kommer att ingâ i sammelverket 
Kultur der Gegenwart. 
Det ma pâ detta ställe äfven erinras om L: s popu- 
lärvetenskapliga författarskap, hvilket omf attar Yerdandi- 
skriften Yäxternas skyddsmedel mot yttervärlden 1890 
(2. uppl. 1909), Katurvetenskapliga kâserier I 1908, II 
1912 (III i prässen). Bakom Yerdandiskriften ligger 
ett högst afsevärdt arbete; det fanns för 25 ar sedan 
icke nägra sadana bekväma uppslagsverk, som vi nu ha 
