264 
Ett ärftlighetsexperiment med blomfärgen 
hos Centaurea seabiosa. 
(Mit deutschem Resume). 
Av N. Heribert-Nilsson. 
Uppträdandet av vitblommiga former hos växtarter 
med färgade blommor âr ju ej sa ovanligt, vilket redan 
framgàr av Horornas talrika alba- och aïbifloraîormer. 
Frân ärftliglietssynpunkt âr emellertid denna produktion 
av former med pigmentfria blommor inom de mest skilda 
växtgrupper av stort intresse, dâ dessa former vanligen 
beteckna recessivformer och därför äro synnerligen lämp- 
liga att använda som analysatorer, d. v. s. som inkors- 
ningsmaterial för att utreda de färgade formernas ärftlig- 
hetsfôrhâllanden. 
Sommaren 1909 paträffade jag vid Hörte fiskläge 
en dylik vitblommig form äv Centaurea scabiosa. Den 
stod vid en vägkant bland för övrigt typiska rödblom- 
miga individer. Yid noggrann observation befunnos blom- 
morna vara ej alldeles snövita, utan hade en svag nyans 
i blatt, dock ej starkare än att blomsamlingen utan 
närmare granskning gav intryck av vit. Yäxten fick 
avblomma fritt, och av ett par korgar insamlades frön. 
Ar 1910 gavo dessa upphov tili rosetter, av vilka 21 
utplanterades. Följande âr gingo 20 av dem i blom. 
Alla utan undantag hade röda blommor och voro omöj- 
liga att skilja frân vanlig rödblommig Centaurea scabiosa. 
De voro sâledes résultat av korsning med rödblommande 
plantor i vildbeständet. Härav kan man sâledes draga 
den slutsatsen, att rött i detta fall är fullständigt do- 
minant över vitt (ätminstone för ögat) och att Centau- 
rea, scabiosa antingen är självsteril eller mera benägen 
för befruktning med annan individs pollen än eget, da 
i intet fall självbefruktning inträtt. 
