284 
Falck, Baur 1 ocli de Vries 2 meddelat öfver Varia- 
tionen i Calth a-b\ommors perigonium. Grupperas ifrä- 
gavarande serier efter växplatsens geografiska läge, fram- 
oâr nedanstâende öfversikt. 
O 
Antalet kalkblad : 
4 
5 
6 
7 
8 9 
Härjedalen (Falck; 576 blommor): 
8,ö 
94.9 
1,4 
0,2 
Bohuslän (Falck; 572 blommor): 
0,2 
93,5 
4.7 
1.4 
0.2 
Skâne I (Gertz; 2257 blommor): 
0,7 
92.7 
5,4 
0.8 
0,1 0.05 
Skâne II (Gertz; 1660 blommor): 
0,6 
84,3 
12,1 
2,7 
0,2 
Tyskland (Baur; 281 blommor): 
79,4 
16.o 
2,1 
1.4 1,0 
Holland (de Vries; 416 blommor): 
71 
21 
6 
1 
De anförda siffrorna visa. 
att 
sasom Falck 
fram- 
hallit, den procentiska freqvensen af oligomera blom- 
mor (med tetramer kalkbladskrans) är störst hos en 
Calth «-vegetation mèd nordlig utbredning, och att poly- 
meri (6- till 9-tal) blir talrikare represen ter ad, ju syd- 
ligare växplatsen är belägen. 
Den af Baur och de Vries anförda Statistiken 
askädliggöres grafiskt genom en s. k. half^xALTOX-kurva 3 , 
i detta fall en kurva, som visar endast plus-, men icke 
minusvarianter af genomsnittsvärdet 5. Däremot blifva 
de kurvor, som upprättas pa basis af det genom Falcks 
och mina räkningar erhallna talmaterialet, tvaskänkliga . 
med asymmetrisk byggnad, där den uppstigande och 
nedstigande grenen icke förlöpa konformt, utan där den 
senare, som représenterai’ plus Variationen, är längst. 
Enlist Ludwigs 4 nomenklatur fa kurvorna betecknas 
O 
som parabinomiala. 
1 Baur, E. Einführung in die experimentelle Vererbungslehre. 
Berlin 1911. p. 19. 
2 de Vries, H. Die Mutationstheorie. Versuche und Beobach- 
tungen über die Entstehung von Arten im Pflanzenreich. Erster 
Band. Leipzig 1901. p. 480. 
3 Johannsen, W. Elemente der exakten Erblichkeitslehre. 
Deutsche Ausgabe. Jena . 1909. pp. 192 ff. — Se äfven de i det 
följande anförda arbetena af de Vries. 
4 Ludwig, F. Die pflanzlichen Variationscurven und die Gauss 1 2 - 
