2 
skall hufvudsakligen blott sa myckat framhâllas, sorn 
är nödvändigt for att första fruktens bestämmelse. De- 
taljer, särskildt i anatomien, hvilka jag för närvarande 
icke kan tolka, anser jag det icke löna mödan att 
âterge medelst beskrifning utan figurer, da de lättare 
kunna afläsas pa tjänligt material. 
Innan jag ingâr pa egendomligheterna i fruktens 
bj’ggnad lios G. bohemicum , är det lämpligast att först 
redogöra för (remmMM-fruktens byggnad i allmänhet och 
äfven tili jämförelse lemna en kort framställning af 
dess olika utbildning hos andra arter, sä vidt de äro 
mig tili fruktens organisation bekanta. 
För att erhälla en rätt uppfattning af fruktens 
byggnad är nödvändigt att taga kännedom om, huru 
pistillen är beskaffad. Denne är som bekant bildad 
af fern fruktblad, som tili följd däraf, att blommorna 
äro obdiplostomona. stä omvexlande med foderbladen. 
Fruktämnet är femrummigt, men bestâr af tvä öfver 
hvarandra belägna afdelningar (fig. 1 A). Inom den 
öfre afdelningen, som är pelarformig, äro rummen ka- 
nalformade och uppât afsmalnande samt inuesluta inga 
fröämnen. Af denna sterila del af fruktämnet utbil- 
das fruktens spröt, inom hvilket den egentliga meka- 
nisinen för frönas utslungning är belägen. Nämnda 
fern kaualer öfvergä nedât i fern större, med stärkt 
utbuktade yttervägga'r försedda rum, utgörande frukt- 
ämnets nedre afdelning. Inom hvart ocb ett af dessa 
rum finnas tyänne epitropa fröämnen, fästade ungefär 
vid medelhöjd. Af dessa fröämnen kommer i regel 
blott det ena tili utveckling hos Geranium. Sa är fal- 
let äfven hos nästan alla arter af slägtet Erodium. Hos 
E. gruinum utvecklas dock regelbundet bäda. 
Ofvan den -sterila fruktämnesdelen följer ett län- 
gre eller kortare stift, som uppât delar sig i fern, ut- 
efter heia insidan med märkesytor försedda stiftgrenar. 
En egendomlig till sin natur omtvistad del af 
pistillen är den hyalina cellväfnad, som genomdrager 
