5 
nad, trän stiftgrenarne gär tvärs igenom denna väfnad 
tram tili de omkringgifvande fern kanalernas öfre än- 
dar samt växa inom dessa (af epidermis med förtjoc- 
kade ytterväggar klädda!) kanaler ned tili fröämnena, 
synes kräfva efterpröfning. Det centrala väfnadspar- 
tiet förklaras af Hiedebrand, som icke synes känna tili 
Hofmeistees undersökningar, för en mekanisk väfnad. 
Hofmeister har at denna väfnad egnat mycken 
uppmärksamliet. Jag har dock vid mina undersök- 
ningar icke kunnat öfvertyga mig om, att hans tolkning 
af densamma är riktig. Men jag har icke heller sa- 
som Hofmeister gjort nägra undersökningar öfver pi- 
stillens ontogeni. Enligt denne författare är frukt- 
ämnet och stiftet försedt med en central kanal, som 
nedtill slutar i jämnhöjd med fröämnenas vidfästnings- 
punkter, ofvan hvilka den genom springor star i förbin- 
delse med fruktämnesrummen. Heia denna kanal skulle 
vara fylld af en massa trän väggen utgâende hârbild- 
ningar. Men i sa fall maste dessa hâr hafva varit 
kortcelliga och sä flätat sig om hvarandra, att de icke 
längre kunna urskiljas som hâr, och väfnaden vore i 
sa fall ett pseud oparenkym utan skônjbar radvis an- 
ordning af cellerna. Sa synes dock icke Hofmeister 
hafva menât, dâ han Säger, att kanalen fylles af fràn 
hans väggceller bildade utstjälpningar eller papiller, 
som nedtill i kanalen äro korta och stâ nästan vin- 
kelrätt mot väggarne, men längre upp blifva mycket 
lânga och riktade uppât. Nâgra dylika papiller har 
jag icke kunnat urskilja ens pâ unga, ännu icke füllt 
utbildade pistiller. 
Enligt Hofmeister hör det parenkymatiska parti, 
som i midien af fruktämnets fertila del följer nedom 
den pollenslangledande väfnaden, tili blombotten, som 
hvälft sig upp mellan de fern fruktbladen. 
Efter befruktningen utvecklas den sterila frukt- 
ämnesdelen tili spröt under betydande anatomiska för- 
ändringar. Dâ frukten nätt sin fulla storlek är sprö- 
