11 
krökningen sä liastigt afstannar for att efterföljas at eu 
längsaramare, är alltsä icke att söka i en fortsatt uttork- 
ning af kastskenans stereom, utan däri, att efter öfver- 
vinnandet af det första hindret för krökningen — be- 
stäende i sammanhanget vid sprötets bas — ett nytt 
hinder ställer sig i vagen och heit hastigt afbryter den- 
samma, hvilket hinder dock är af den beskaffenheten, att 
det sä smäningom och icke pâ en gang öfvervinues. 
Detta hinder är tydligt nog beläget i kastskenans egna 
väfnader, soin göra motstând mot den tili följd af krök- 
ningen uppkomna formförändringen. Att i detalj för- 
söka utreda, huru förändringen i väfnadernas och cel- 
lernas form kunna framkalla nämnda hinder, torde 
stöta pâ svärigheter. Men att denna afmätta och 
hastigt hejdade rörelse hos kastskenan är af stor be- 
tydelse för fröets utslungning, skall framdeles visas. 
Den bana, kastskenans nedre ända och sâlunda 
äfven det därvid fästade fruktrummet beskrifver, me- 
dan den öfre ändan sammanhänger med centralpelaren 
är alltid en del af en spiral, i det att banan blifver 
starkare krökt i slutet än i början. Ifall krökningen 
i hvarje punkt af kastskenan är lika stark, sä att 
deuna cirkelformigt böjer sig tillsammans, säsom den 
i det närmaste gör hos t. ex. G. lucidum , gar den 
spiralformiga bana, som kastskenans nedre ända be- 
skrifver vinkelrätt genom sprötets bas, men tangerar 
i sin fortsättning dettas spets pä nedgäendet. Ar där- 
emot krökningen hos kastskenan allt starkare mot 
hennes nedre ända, afviker äfven den spiralformiga 
bana, som kastskenans nedre ända beskrifver, ännu 
mera frän den cirkelformiga och kommer icke att i 
sin fortsättning nä fram tili centralpelaren. Denna 
form har alltid ifrägavarande bana, da frukten är ut- 
bildad för frönas utslungning. 
Med undantag af nägra fä arter, t. ex. Geranium 
cucüllatum H. B. et K., Semanni Peyr., divaricatum 
Ehrh. och tuberaria Camb., hos hvilka det reducerade 
