13 
rummets utsida, nedât ât venster sâsom hos Er odium , , 
ehuru i längt mindre grad och sä ringa (omkring 25°), 
att kastskenan vid sin böjning gär nära förbi rum mets 
högra sida. Böjningen är äfven större än hos följande. 
Efter uppspringningen af frukten rullar sig kast- 
skenan tillsammans nära 2,5 hvarf och kan da tili 
formen liknas vid ett starkare hopvridet posthorn. 
Den öfre ändan af kastskenan är som vanligt svagare 
böjd. Längst nedtill invid fruktrummet är hon dess- 
utom vriden nära 45° motsols omkring sin längdaxel. 
Sannolikt är kastkenan i detta fall sâsom hos Er odium 
äfven af betydelse für fröets nedmyllning. 
Med G. cinereuni Cav. öfverensstämma G. argen- 
teuni L., G . subargenteuni Lge, G . subcaulescens L’Her. 
och deras närslägtingar. 
En variant af denna typ bildar en artgrupp : 
G. phceum L., G. lividum L’Her., G . reflexum L. och 
deras närslägtingar. Hos dessa är spetsen i frukt- 
rummets nedre ända inätböjd vinkelrätt mot rummets 
längdriktning. Därjämte äro hären, som äro fästade 
pä densamma, tryckta tili rummets springformiga öpp- 
ning pä insidan. Hären pä kastskenans insida äro 
äfven mycket svagt utbildade. I allt väsentligt bil- 
dar denna artgrupp öfvergäng tili följande typ. 
G. pratrnse-typen kännetecknas däraf, att fröet 
vid fruktens uppspringning utkastas ur rummet, som 
är vidöppet pä den inätvända sidan och i nedre än- 
dan är försedt med en härtofs, som ligger ut öfver 
en del af fröet. Kastskenan böjer sig tillsammans 
urfjäderformigt, d. v. s. böjningsaxeln ligger vinkel- 
rät mot hennes längdriktning, och sprötet är pä samma 
gäng icke vridet. 
Före fruktens urspringniug ställa sig de fern rum- 
men vinkelrätt ut frân centralpelaren genom en böj- 
ning i kastskenan invid rummet. Rummens öppnin- 
gar blifva härigenom vända nedät. Spetsen i rum- 
mets nedre ända är ställd som hos G. phceum vinkel- 
