15 
dulum är kastskenan upptill fast förenad med sprötet 
och kvarsitter därföre efter uppspringningen (sâsom 
kos G. dissectum , fig. 3). Hos andra ater är den sa 
löst förenad med sprötet, att den alltid (t. ex. hos G. 
carolinianum ) eller ofta lösryckes vid uppspringningen. 
Till G . pratense- typen hör det största antalet Ge- 
ranium-arter sâsom: G. aconitifolium L’Her. affine W. 
& Arn., albifiorum Led., asphodeloides Burm., ccespito- 
sum Jam., carolinianum L., collinum Steph., columbinum 
L., crenophilum Boiss., dahuricum DC., Endressii Gay, 
fasciculatum Pane., gracile Schrenk, maculatum L., 
magellanicum Hook, fil., mexicanum H. B. & K., népa- 
laise Sweet, nodosum L., palustre L., patagonicum 
Hook f., peloponnesiacum Boiss., pratense L., Richardsoni 
F. & M., ruthenicum Uechtr. sanguineum L., sericeum 
W., sessiliflorum Cav., sibiricum L., silvaticum L., stri- 
atum L., viscidulum Fr., Wallichianum Sw. m. fl. 
I biologiskt känseende öfverensstämmer G. dis- 
séctum L. med föregaende typ. Fröet utslungas ur 
rummet vid kastskenans plötsliga hopböjning i ett 
plan, som gâr genom centralpelaren. Men rummets 
öppning är utsräckt äfven till den undre sidan af 
rummet. Detta frigöres nämligen frân centralpelaren 
som hos G. pusilhtm- typen utefter en bägformig linie 
pa hvardera sidan, sä att äfven rummets bottenparti 
blir kvarsittande vid centralpelaren (fig. 3). Detta 
kvarstäende bottenparti är i midten försedt med en 
uppât mot kanten vidgad springa. Den lossnade rums- 
väggen, som ätföljer kastskenan, är nämligen nedtill 
försedd med ett syllikt utskott, som ligger böjdt in 
öfver fröet och gör sainma tjänst som hartofsen hos 
föregaende typ. 
Morfologiskt star G. dissectum- typen närmast G. 
pusillum-typen , tili hvilken den förhaller sig i afse- 
ende pa fr uktr ummen nära nog som G. pratense- till 
G. phœum- typen. 
G. pusilhim- typen kännetecknas däraf, att frukt- 
