25 
vettande fernster och var alla dagar utsatt for solbe- 
lysning. Da efter 12 dagar frukten uppsprungit och 
fröna utkastats pä normalt satt, voro dessa likväl bruna 
med smärre gulgra streck och fläckar. 
3) En nyss svart frukt med tillhörande blom- 
skaft aftogs ( 26 | 9 ) och fastsattes vid en trästicka pä 
den plats i det fria, dar G. bohemicum stod och växte. 
Efter 19 dygn hade ett rum uppsprungit och utkas- 
tat sitt frö. I de kvarvarande rummen hade fröna 
den vanliga gulgra färgen! 
4) Nyss svarta rum bortskuros frän sprötet och 
lades i det fria pa torra föremäl. Efter nagon tid 
voro fröna som i föregaende fall gulgra. 
Försök att utlägga nakna frön i det fria hafva 
ej företagits, men det synes af de anställda försöken 
vara sannolikt, att orsaken tili färgförändringen hos 
det mogna fröet är att söka i de omvexlingar i tem- 
peratur, fuktighetsgrad o. s. v., som äro större i det 
fria än inom hus. Det svarta och därigenom värme- 
absorberande rummet, som gömmer fröet, tjänstgör 
under dagens lopp som en torkugn, men hindrar ej 
under natten en lägre temperatur och större fuktig- 
hetsgrad att inverka pa fröet. Dock synes förhällan- 
det icke vara sä alldeles enkelt, ty pa senhösten i 
Oktober mänad efter en längre tids mulet och fuk- 
tigt väder har jag funnit, att fröna i gamla frukter 
med utspärrade rum ännu varit mjuka och betydligt 
större än torra frön, men gulgra öfver heia ytan. 
Det torde kanske blifva svärt att experimented; 
fâ afgjort, om den luftförande cellväfnaden i. fröska- 
lets yta kan vara af nagon betydelse (t. ex. för vat- 
tenupptagning vid groningen), eller om det kanske sna- 
rare blott är en nödvändig följd af den mekaniska 
utbildningen af ett par inre cellskikt i fröskalet, att 
de yttre intorka. Yisst är dock, att det finues större 
möjlighet för, att ett frö med en dylik yta skall pä 
