2S 
gär uttorkningen af sprötet äfven kos denna art pâ 
mycket kort tid. Hos bäda dessa arter är emellertid 
frukten mindre än hos G. bohemicum . men äfven hos 
arter, som äro försedda med större frukter säsom G. 
sanguineum och G. pratense försiggär sprötets uttork- 
ning pâ kortare tid än hos G. bohemicum. För en 
närmare utredniug af denna fräga fordras en ingä- 
ende undersökning af ett större antal Geranium- arter. 
Som bekant utslungas fröna ur fruktrummen hos 
G. bohemicum. För att iakttaga utslungningen, ut- 
väljer man under en torr sommardag de äldsta, d. v. s. 
längst ned i skottsystemet befintliga frukterna, som 
ännu ej uppsprungit, men stä med utspärrade rum. 
Har ett eller annat rum redan uppsprungit, lyckas 
det säkrare att fä se de äterstäende utkasta sina frön. 
Man behöfver härför blott sakta vidröra rummets un- 
dre sida med en näl. Haller man härvid frukten i 
vertikal ställuing framför en vertikalt uppställd skifva 
öt’verdragen med klister och läter efter att hafva in- 
ställt rammet rätt mot denna skifva det utkastade 
fröet fä uppfängas af klisteröfverdraget, kan det äfven 
blifva möjligt att beräkna, i hvilken riktning fröet ut- 
kastas. I det följande benämnes den vinkel, som denna 
riktning bildar med horizontalplanet, för kastvinkeln. 
För en noggrannare bestämning af kastvinkeln 
fordras att undersöka, vid hvilken paukt i förhällande 
tili centralpelaren rummet befinner sig, dä fröet vid 
kastskenans plötsligt hejdade krumböjning utkastas. 
Hos G. bohemicum lossnar vid fröutkastningen kast- 
skenan normalt frän centralpelaren. Men man kan 
fä den att kvarstanna genom att med fingrarne ora- 
fatta sprötets öfre del. Denna vidröring är i regel 
nog att framkalla' uppspringning, om frukten är füllt 
färdig härför. Man kan härvid iakttaga, att rummet 
stannar omkring 8 mm. frän centralpelaren och un- 
gefär 18 mm. ofvan horizoutalplanet genom dess ur- 
sprungliga läge (fig. 4 c). 
