31 
terna hos G. pratense nâgot ojämt utbildade, i det att 
kastskenorna i allmänhet voro for svagt utbildade *). 
Manga frukter voro t. o. m. odugliga för fröutkast- 
ning. Afstândet c, som pa grund af ofullkomligheter 
i denna metod icke är — 0, sâsom det för G. pratense 
och G. viscidulum teoretiskt skulle vara, är emellertid 
sa litet, att det lemnats ur räkningen. En battre 
metod för uppmätning af kastvinkeln vore att i ett 
torrt rum uppställa den för uppspringning füllt utbil- 
dade frukten vertikalt i midten af en pâ insidan med 
ett klibbigt ämne öfverdragen cylinder och lata fruk- 
ten spontant uppspringa. 
Som fröet, da det nadde skifvan och fastnade, 
hade beskrifvit en del af sin krokliniga bana, hvilken 
som bekant är en parabel, är den i tabellerna angifna 
kastvinkeln litet för lagt beräknad. För en noggran- 
nare bestämning fordras äfven uppmätning af kast- 
vidden. Dock är den beräknade kastvinkeln tillräck- 
ligt noggrant angifven, för att man pâ ett ungefär 
skall kunna veta, huru högt öfver angränsande fruk- 
ter och växtdelar fröet utk'astas. 
Om man bortser fran de alltför smä kastvink- 
larne, i hvilka mänga frön af G ■ pratense pätagligen 
pâ grund af allt för dâligt utbildade kastskenor ut- 
slungades, kan man af de bifogade tabellerna finna, 
att kastvinkeln i allmänhet är litet större än 45°. För 
G. viscidulum är den i medeltal 52 1 1 2 ° och för G. bo- 
hemicum litet större, nämligen öß 1 ^ 0 . Da den hos 
sistnämnda art i regel ej understiger 45° är det lätt 
att räkna ut, huru tätt de ungefär i jämnhöjd med 
hvarandra ställda frukterna kunna sta, för att sprö- 
ten ej skola pâ nâgot sätt hindra fröutkastningen. 
Antages fröets kastbana börja 8 mm nedom det hori- 
zontalplan, som tänkes lagdt genom sprötets spets, ett 
tal, som icke är för litet tilltaget, samt pâ ett afstand 
') De ettariga arterna erhöllo däremot vatten efter behof och 
fingo ocksâ väl utbildade frukter. 
