35 
och hâriga. Dâ frakten mognar, torka de och likna 
styfva borst, och de med fruktrummen omvexlande 
och nâgot kraftigare utbildade foderstândarnes strän- 
gar sträcka sig öfver fruktrummens öppningar och 
kvarhâlla frôna, till dess uppspringning eger rum 
(fig. 4). Och under denna kunna de tydligtvis icke 
utkomma, sa länge ruramets öppning är vänd rätt ât 
sidan af det plan, i hvilket fruktrummets uppspring- 
ningsbana ligger, och fröet trycker mot dess vägg. 
Blott i füllt torrt tillständ kan fröet utkastas. 
Aro de klimatologiska förhällandena sädana, att fröet 
icke kan füllt intorka, sä inträder icke heller tillräck- 
ligt kräftig spänning i kastskenorna, för att en upp- 
springning skall kunna ega rum. Därtill fordras myc- 
ket stark uttorkning af sprötet. 
Det utkastade fröet behöfver icke hvila öfver för 
nagon fysiologisk eftermognad. Det är, som jag förut 
visât (sid. 26), grobart langt innan det utkastades, 
nämligen redan dâ det lossnade fran fröfästet och 
ännu lag saftigt inom fruktrummet. Men ehuru fröet 
är grobart, da det utkastas, är en groning under 
samma vegetationsperiod (pâ eftersommaren eller hö- 
sten) mycket osäker. Jorden maste vara lucker och 
ihallande fuktig samt temperaturen temligen hög, om 
svällning af fröna skall ega rum. 
Pa ett väl gödsladt och brukadt land i Upsala 
botaniska trädgärd, hade i början af September 1901 
omkring nagfa pa varen utplanterade exemplar af 
G. hohem] cum flere groddplantor af densamraa upp- 
kommit *). Pa platsen hade under de föregäende aren 
icke odlats nâgon G. hohemicum. Och atminstone un- 
der sista artiondet har den icke odlats i trädgarden 
förr än är 1900, men dâ pâ en annan plats. Fröna 
till nämnda groddplantor hade tydligen grott i slutet 
*) Pâ de flikade hjärtbladen äro, som bekant groddplantor 
af G ■ hohemicum lätt igenkänliga. Hos andra Geranium - arter äro 
de heia. 
