37 
Atfc upphettning af fröna underlätta deras groning, 
liar ; ocksâ Ai.mqvis.t visât (VI : 84 — 85). Detsamma 
frarhgâr äfven af uagra experiment, tor hvilka jag 
bar 'i korthet skall redogöra. 
Frön, som under vintern förvarats i eldadt rum, 
har jag aldrig sett gro, dâ de sâtts pâ kali jord. I 
varm bank gro de emellertid förträffligt vid ihâllande 
temperatur af omkring -j- 35° C. Men man kan dock 
lyckas bringa dylika stärkt intorkade frön att gro äf- 
ven pâ kali jord, om de nämligen utsättas för stark 
hetta pâ ett eller annat satt. 
En portion frön, som skördats sommaren 1900 och 
under vintern förvarats i eldadb rum, utsâddes den 
20 maj 1901 pâ kail jord och erhöllo pâ vanligt satt 
en för frönas storlek afpassad jordbetäckning (omkr. 
5 gr frönas genomskärning). Ofver en del af sâd- 
den afbrändes nägra dagar senare 28 | 5 tva brasor öf- 
ter hvarandra af torrt och fint ris. Dessförinnan hade 
öfver sädden utbredts ett tunt lager mjuk, men ej 
egentligen vät mossa, hvarjämte hälften af den del, 
som skulle utsättas för hetta, vattnades grundligt före 
bränningen; den âterstâende delen vattnades däremot 
först sedan marken kallnat. Den först upplagda ris- 
högen var blott omkring 30 cm hög. Men som riset 
var fint och mycket torrt samt dagen för öf'rigt myc- 
ket solhet, var brasan snart utbrunnen pâ ungefär 
10 minuter. Den utvecklade hettan var ernellertid 
stör. Därefter upplades en ännu större hög af lika- 
ledes fint och torrt ris. Äfven den nedbrann pä näs- 
tan lika kort tid, men den hetta. den spred omkring 
sig, var mycket stör. Där jorden hade lemnats torr 
var mossan heit uppbränd, och jorden var äfven, som 
det tycktes, bränd. Men pâ den del, som hade vatt- 
nats före bränningen, var mossan blott svedd. För 
kvarhällande af fukten utbreddes ny mossa, där den 
blifvit afbränd, hvarefter vattning af sâdden i sin hei- 
