43 
exemplar misslyckats. Ty skulle det visa sig, att bans 
Originalexemplar äro nâgot annat än min earth., hade 
det ju varit riktigare att valja ett alldeles nytt namn. 
Emellertid äro G. pubescens och G. tetrahit ej sa 
strängt skilda, som man synes antaga. Framför raig 
ligger ett exemplar af den förra frân Locarno i Tes- 
sin — sâledos frân artens naturliga ornrade — in- 
samladt i aug. 1883 af J. C. Ducohmun. Till bladens 
form och serratur *), kronpipens längd, kronans färg, 
stjälkens förgrening är den en typisk G. pubescens , men 
bade ledgängar och internodier äro rikt klädda med 
lânga, nedâtriktade borsthâr sâsom hos G. tetrahit. I 
sin obs. 2 (monogr. pag. 282) orntalar ocksâ Briquet 
djdika former. De äro montana solformer, hvilket ju 
för oss ej minskar inti esset * 2 ). Fragan om art- och 
formbegränsningen inom tetrahit- gruppen torde därför 
icke vara füllt sä enkel och klar, som det kan tyckas. 
Det är min mening, och det var skälet, hvarför jag 
i min flora beskref en del tetrahit- former, hvilka för 
den, som i detta fall är af annan mening, mahända 
synas ’’erbjuda ett mycket underordnadt intresse”. 
G. pubescens ’ • utbredning synes mig tala för, att 
den mycket väl kan Annas hos oss. Asch. & Gräbn. 
(Fl. d. nordostd. Flachl. pag. 603) säga härom: ’’Im 
*) Sagtändernas antal, som BRIQUET använder sâsom karak- 
tär inom ladanum-g ruppen, använder han ej inom tetrahit-grnppen. 
Ifragavarande exemplar har emellertid det af Mbk upjJgifna anta- 
let pä alla — äfven de öfversta — bladen. 
2 ) Tvenne Galeopsis-former, hvilka Telegrafkommissarie Fr. 
SvANLUND godhetsfullt stallt tili min disposition, böra i detta sam- 
manhang omnämnas. Den ena, som tillhört ASPEGRENS herb, och 
är signerad ” G . Tetrahit ß pallens Fr. Fl. Hall, frân Bl. Hoby s:n, 
Svalemâla”, har serratur som G. pubescens , men stjälkens ullhär 
äro högst fâtaliga, dess borsthâr mycket täta, bladbaserna — dar 
de pä det miserabla exemplaret kunna iakttagas — tillspetsade, 
kronpipen förlängd. Den andra, insamlad af SvANLUND själf pä 
holmen Aslan i Blekinges skärgärd, är en ännu mera utpräglad 
solform och gör skäl för Svanlunds namn ”var. hispidissima”. Blom- 
morna äro mindre, men bladbaserna tvärare än pä det förra. Säg- 
tändernas antal pä de blad, som finnas — de stora äro affallna — 
synes växla mellan 10 och 13 pâ hvar sida. Ingen af artkarak- 
tärerna förslär sâledes ensam tili âtskiljande af G. pubescens och 
G. tetrahit. 
