133 
siuerande Organen. Ty (let vatten som manga xero- 
fyter under ârstider, dâ vattentillgângen är rikli- 
gare, uppsamla i sin vattenväfnad, förbrukas under 
den torra ärstiden, medan det af Mangrove- växterna och 
mänga andra halofyter magasinerade vattnet under 
normala förhallanden kvarstannar i vatten väfnaden 
eller i andra vattenuppsamlande väfnadselement. En- 
dast om den osmotiska jemnvigten mellan dessa organ 
och bladets assimilatoriska väfnader skulle i högre 
grad blifva störd, hvilket väl under vanliga förhallan- 
den knappast inträffar, kan det vara möjligt, att de 
assimilatoriska väfnaderna tillgodogöra sig det maga- 
sinerade vattnet. Haberlandt’ s iakttagelse (Physiol. Pfl. 
Anatomie, Aufl. 2. pag. 349), att de öfre bladen pä 
afskurna grenar af lihizophora mucronata , som nagra 
dagar fätt umbära vatten, bibehalla sig friska, under 
det de nedersta, pä vattenväfnad rikare bladen, börjat 
skrumpna, later sig pa detta satt lätt förklaras. Det 
i de vattenuppsamlande Organen hos dessa växter be- 
fintliga vattnet användes sälunda ej af växten och 
öfvergär ej i de assimilatoriska väfnaderna och kan 
följaktligen ej häller anställa nagon skada. Slem- 
cellerna hos Rhisophora - arterna kunna sannolikt äf- 
ven fungera sasom organ for vattenledning. I bla- 
den af dessa växter är vattenväfnaden uteslutande 
subepidermoidal och sälunda aflägsnad fran de assi- 
milatoriska väfnaderna samt käidknippena. Starkast 
utvecklad är den i bladets öfre sida och i densamma 
uppträda jemte sklereider äfven slemceller, hvilka äro 
langsträckta i en mot bladytan vertikal riktning och 
sträcka sig tili större eller mindre djup ned i palis- 
sadparenchymet, ja, nagra at dem tränga tillochmed 
djupt ner i svampparenchymet. Det forefaller ej osan- 
nolikt, att dessa celler hafva tili uppgift ej blott att 
uppsamla utan äfven att leda det öfverflödiga vattnet 
fran palissad- och svampparenchymet upp tili vatten- 
väfnaden i bladens öfre yta. Da emellertid vatten 
