140 
het, som slutligen kan utvidga sig till verkliga hal 
genom bladskifvan, i fall korkbildningen skulle gripa 
omkring sig Iran den först bildade korkhärden. San- 
nolikt är denna företeelse af pathologisk natur, förorsa- 
kad af kloriderna, men dock för dessa växter normal. 
Att den ej är föranledd af yttre læsioner, bevisas till- 
räckligt deraf. att de äro preformerade i väfnaderna. 
Lenticellhydathoder hafva af mig iakttagits hos alia 
tre Rhisophora- arterna, tre Bruguiera-eirter , Kandclia 
Rheedii, Avicennia nitida , Scyphiphora caryophyllacea , 
Acanthus ilicifolius , Carapa obovata , (‘onocarpus erecta, 
Lumnitzcria coccinea , Sonneratia cuseolaris och S. lance- 
olata , och jag har anledning antaga, att de äfven 
förekomma bos Excoecaria Agattodta och Aegiceras ma- 
jus. De kunna äfven uppträda pâ bladskaften (Scy- 
phiphora och Carapa ), men äro vanligast i bladskifvan, 
der de än stâ i förbindelse med kärlknippena än äro 
aflägsnade frân dessa. Mera sällan uppstä de i bla- 
dets inre och föranleda inre kaviteter, som ej utmynna 
(C 'onocarpus erecta och Lumnit séria racemosa). 
Af denna redogörelse framgar, att lios samma 
art kunna finnas fiera olika slags organ för afskiljan- 
det af vatten, och det har förefallit mig som om dessa 
organ, äfven mir de äro af samma slag, icke upp- 
komma pâ samma gang, utan successivt, hvilket sä- 
kerligen vore af stör fördel för växten. Men för 
denna fragas lösning erfordras tillgäng pä rikligt lef- 
vande material i olika utvecklingsstadier. 
Lund d. 30 April 1902. 
