146 
2. Om Eriophorum aquatile Norm, och dess 
förhällande tili öfriga arter inom gruppen 
vaginatum L. sp. pl. 
Af Emil Haglund. 
Under en resa i Ostfinmarken anträffade J. M. 
Norman en Eriophorum- form, som först omnämnes sä- 
som underart under E. russeolum Fn. J ) Emellertid 
visade växten sä manga karaktäristiska afvikelser frän 
denna art, att Norman sedermera med rätta beskref 
den som egen art under namnet E. aquatile. 2 ) Som- 
maren 1899 befann jag mig uppe i Finmarken och 
beslöt da göra en resa tili Munkelven för att efter- 
söka den och tyckades efter atskiiligt sökande ater- 
finna det lilla omrade, som Norman angifvit som ar- 
tens växplats. Eriophorum aquatile befauns da (den 
n i s ) ha väl utbildad frukt. Da Norman säger sig icke 
ha sett sädan, sä beror nog detta därpa, att ban be- 
sökte stallet tämligen tidigt pä aret, innan växten ännu 
hunnit utbilda frukt. Da sâledes ett par tillägg kunna 
göras tili Normans beskrifning och arten dessutom 
förekommer i Sverige ehuru hittills förbisedd eller 
förblandad med E. russeoluni, har det synts mig lämp- 
ligt att här lämna en närmare redogörelse för dess 
viktigaste kännetecken, heist som Normans arbeten för 
mänga torde vara mindre lätt tillgängliga. Vid första 
päseendet erinrar E. aquatile orn E. russeolum , hvar- 
för skilnaden mellan de bägge arterna lättast torde 
framgâ vid en jämförande beskrifning af dem bäda. 
Som typ för E. russeolum har valts en mycket ka- 
raktäristisk form frân Kirkenæs i Sydvaranger. Den 
öfverensstämmer i allt väsentligt med den beskrifning, 
Norman lämnat af denna art. 
') J. M. Norman: "Notationes summatim. conc”. etc. Archiv 
f. Mathematik og Naturvidenskab. Bd. Ki-istiania 1881. 
r ) J. M. Norman: "Florae arcticæ norvegiæ” etc. Kristiania 
Vidensk.-Selsk. Forh. 1893. N:o 1(1. 
