149 
Sphagna jämte Carex-arter . Däremot förekum icke, 
sâvidt jag künde finna, hvarken E. callithrix eller E. 
russeolum , kvilket synes ytterligare tala för att E. 
aquatile icke är en korsningsprodukt mellan de nämnda 
arterna. I karret funnos nägra smärre vattensamlin- 
gar, pa ytan täckta af ett lager af icke tufbildande 
Sphagna , fiufvudsakligen Sphagnum palustre L. I de 
minsta dammarna, sora voro cirka 4 meter i diame- 
ter, förekom växten tämligen rikligt, men var myc- 
ket svârâtkomlig. Sa snart man steg pa mosstäcket 
sjönk alltsammans djupt under vattenytan, en omstän- 
dighet, som synes bekräfta den uppfattning, jag fick, 
att växten icke var rotfäst i bottnen. I en större 
dämm, som pa ena sidan var tämligen uttorkad — 
fuktigfieten var ej större, an att vatten i endast ringa 
mängd frampressades, da, man steg pa mosstäcket — 
förekom växten ocksä tämligen rikligt och var här 
lättare ätkomlig. Vattenbristen sjmtes dock inverka 
menligt pa växtens utveckling, ity att exemplaren pa 
det tort'are stället voro väsentiigt mindre tili alla de- 
lar, men i öfrigt bibehöllo alla karaktärer oförändrade. 
Med den ükade fuktigfieten tilltog växten i storlek; 
tills den midt i dämmen bade sitt vanliga utseende. 
Skottsystemets utbildning hos E. aquatile företer 
manga stora skiljaktigheter frân E. russeolum ocfi er- 
inrar mera om utvecklingen hos E. callithrix ocfi E. 
vaginatum. Hos E. callithrix är skottutveckliugen 3- 
arig. Under de tva första âren bildas en ortfiotrop 
rhizomdel och hvartdera âret en bladrosett. Pa hös- 
ten det andra âret blir därjämte spetsknoppen i hög 
grad utvecklad med alla delar sä väl utvecklade, att 
den strax pa varen följande ar kan växa ut och bli 
floral. Strabasen kommer därigenom att jämte ärs- 
bladen vara omgifven af slidor frân de tvenne före- 
gäende arens blad. Frân det orthotropa rhizomet upp- 
komma hvar som heist nyskott, som bli uppräta ocfi 
efter fiufvudskottets död florala. Växten blir pä sä 
