150 
vis tufbildaude och stationär. Det tonie dock böra 
anmärkas kär, att en af lokala fôrhâllanden framkallad 
variation i rhizomets utveckling stundom uppträder. 
Ofta växer E ■ callithrix i barrskog bland tufbildaude 
Sphagna och kampen mot dessa, som hota att växa 
öfver den, gör, att rhizornet kan bli rätt bögt (üfver 
5 cm.). Härigenom kan växten understundom ocksa. 
förhindras i sin utveckling ännu ett är. Det samma 
är ocksa förhällandet med E. vaginatum , som har samma 
skottbyggnadstyp. I Skyttorpsmossen norr om Upsala 
iakttog jag i slutet af maj 1900 ett dylikt förhallande. 
Fiera tufvor voro ätmiustone 4 — 5 är gamla, men 
icke hos en euda paträffades eus anlag tili florala de- 
lar. Rhizornet bestod af noder med kvarsittande blad- 
slidor eller marken efter sädana och mellan dem cen- 
o 
timeterlânga, smala internodier. A andra sidan före- 
kommer E. callithrix nagon gang pä dyartad jord sa- 
som pä Dovre 1 ). Rhizornet blir da mycket kort, och 
nyskotten komma därigenom att utga ungefär i samma 
höjd: mahända i följd häraf fä de därvid oita en myc- 
ket kort, dock märkbar stolondel. Denna är dock 
alltför kort (5 mm.) för att växten skall kunna för- 
flyttas frän sitt förra läge. Växten kommet därför 
äfven i detta fall att bli stationär. 
Hos E. russeolum och E. Schcuchzeri är däremot 
utvecklingen tvâârig. Första âret utvecklas en blad- 
rosett och en eller fiera underjordiska stoloner: nägon 
märkbar orthotrop rhizomdel kommet däremot icke tili 
utveckling. Ur spetsknoppen uppväxer följande är ett 
lioralt skott, medan samtidigt stolonens spets trängt 
ofvan jord och utvecklat en bladrosett, pä hösten där- 
jämte en floral spetsknopp och en eller Hera under- 
jordiska utlüpare. — Hos E. Scheuch scri sjmas äfven 
dessa under gynsamma är kinna. pä hösten tränga 
’) Savidt jag kunnat finna. har Eriophorum callithrix icke 
förut anmärkts frän Dovre. Växten anträffades under en exkur- 
sion i Drivdalen 1898 af med. stud. H. Cakling. 
