181 
F 
Om en ny variété t af Saxifraga oppositifolia L. 
Af P. Dusén. 
Dâ jag utarbetade beskrifningen af Saxifraga oppo- 
sitifolia L. var. Nathorsti Dus., hvilken offentliggjor- 
des i denna fcidskrifts ârgâng 1901, drog jag mig till 
minnes, att jag under ett besök pâ Snasahögen i Jämt- 
land 8 âr tidigare insamlade exemplar af en Saxifraga 
oppositifolia- form, som visar rätt stör likhet med Saxi- 
fraga oppositifolia L. var. Natliorsti Dus. Det pâ Snasa- 
högen insamlade materialet stod mig ej till buds, dâ 
jag beskref nyss namda varietet, och jag künde där- 
för ej dâ taga hänsyn tili den i Jämtland funna for- 
men eller rättare sagdt varieteten af Saxifraga oppo- 
sitifolia L. Forst efterât bief jag i tillfälle under- 
kasta densamma en närmare granskning, som visade, 
att den är en frän arten väl skild varietet, ât hvil- 
ken jag gifvit namnet elongata. Ehuru den bar nâgra 
karaktärer gemensamma med var. Nathorsti , är den 
dock väl skiljd frän denna. Nâgra af dess karaktärer 
äro vacklande ocb peka hän än mot arten, än mot dess 
var. Nathorsti , hvilket jag här nedan skall närmare 
framhälla. 
Beskrifning af Saxifraga oppositifolia L. var. elon- 
gata Dus v nov. var. 
Tufvor glesa ocb jämförelsevis smä. Säväl flo- 
rala som sterila grenar längt utdragna, glesbladiga 
ocb gracila. 
Sterila grenar uppstigande, nâende en längd 
af intill 16 cm ocb med länga internodier, bvilka 
ej sällan na upp till 1 cm eller nägot därutöfver. 
Förgreningen är svag och begränsad tili hufvudgre- 
narnes nedre ocb mellersta delar. Här utvecklas näs- 
tan i bvarje bladveck korta grenar, tili en början täm- 
ligen tätbladiga, men fullkomligt lika bufvud grenar ne, 
sä snart de — de sekundära och alltid enkla gre- 
narne — nâtt en längd af 2 — 3 cm, ocb längre blifva 
Bot, Not. 1902, 
