188 
var. scapigera. Ären 1882 och 1883 undersökte jag 
sä mänga dylika, som stodo mig till buds i kerbarier 
och pä Kullaberg. och fann dein alla tillhöra P. acau- 
lis X officinalis. Samma résultat gâfvo mina studier 
pä Bornholm, hvilket pä sin tid meddelades af min 
alltför tidigt bortgänge vän, 0. G-elert. 
Pa Möen äro dessa caulescenta s. k. P. acaulis 
likaledes af hybridogen natur, men här oftare P. aca- 
ulis X elatior än P. acaulis X officinalis. Tron, att 
ren P. acaulis kan vara caulescent, beror nog i de 
fiesta fall pä antagandet, att alia exscapa Primula- 
former med stora blommor äro P. acaulis och pä 
erfarenheten, att dessa exscapa former utan gräns öf- 
vergâ i de caulescenta, ja i sällsynta fall vid odling 
det ena âret visa sig exscapa, det andra caulescenta. 
Men feiet ligger i nyssnämnda antagande. Ty pä 
Möen är den exscapa hybriden P. acaulis X elatior f. 
subacaulis pâ vissa lokaler lika allmän som P. acaulis. 
Som en parallel härtill kan nämnas, att skiljandet af 
ren P. elatior frân P. acaulis X elatior f. subelatior 
erbjuder lika stora svärigheter. Det är därför myc- 
ket vanskligt att uppdela denna hybrid i olika for- 
mer, men det lättar öfversikten och kan vara tili led- 
ning för botanisten vid kybridens iusamling. De for- 
mer, som hafva alla eller nägra blomskaft utgäeude 
frân rotstocken kallar jag. oberoende af bladformen, 
X subacaulis ; dem, som hafva alla blomskaften utgä- 
ende frân en stängel, kallar jag X subelatior, oin 
blomskaften äro korta, och x media om de äro lânga; i 
de fall, dä blomskaftens längd ej gifver ledning, far 
hänsyn tagas tili bladformen. I analogi härmed fä 
vi af hybriden acaulis X officinalis formerna subaculis, 
media och subofficinalis. 
Armeria vulgaris — Bland dess mänga växlande 
former tilldrager sig f. purpurea med sina mörkt pur- 
purfärgade blommor och längs midtlinjen mörkröda 
svepefjäll uppmärksamheten. Den sägs pä Ulfshale. 
