198 
dets blommor, har jag funuit det lämpligast att be- 
skrifva hvarje blomma för sig. (Jfr tafl. 1). 
Blomman I. 
De fein foderbladen företedde ingenting abnormt. 
Kronblad förefunnos i normalt antal och hade den van- 
liga, med foderbladen alternerande ställningen. Lami- 
narpartiets utbildning var emellertid egendomlig. Hos 
de fyra kronbladen visade bladskifvan en mer eller 
mindre stärkt utpräglad tendens att fa den normalt 
jemna j-tterkanten npplöst i fiera eller fàrre lober, 
skilda genom djupare eller grundare incisurer. Tvâ 
af dessa kronblad företedde förkällandet blott antyd- 
ningsvis, voro sâlunda i kanten blott nâgot vâgiga 
och i spetsen försedda med grunda incisui’er (figg. 3, 
4). De tvâ andra deremot hade skifvan stärkt vägig 
och genom tvenne incisurer i det ena och trenne i det 
andra bladet, bland hvilka särskildt en kantstäld var 
stärkt markerad, dessutom afdelad i tre, respektive 
fyra väl afgränsade lober (figg- 2, 1). Det âterstâ- 
ende kronbladet, som saknade inskärningar i kanten 
och hade fullkomligt jemn konturlinje, visade en ano- 
mali af annat slag, i det att en med kronbladet su- 
perponerad stândare med basaldelen af sitt filament 
var vidvuxen ena kanten af det kronbladets honungs- 
grop täckande fjället. Pâ utsidan hade alia kronbladen 
en del pâ spritmaterialet svartbrunt färgade pnnkter, 
hvilka antagligen voro framkallade af insektstyng. 
Bladskifvornas nerver hade ett normalt förlopp. 
Af androeceets element hade tvenne inslagit en 
annan än till sexualblad ledande utvecklingsväg, hvil- 
ken ledt till staminodialbildning. Laminardelen var 
bladlikt utbildad hos bâda och nerverad pâ sam ma 
satt som hos -kronbladen ; bâda visade dessutom en 
tydlig tendens tili spiralvridning af bladskifvan, sä 
att denna befans vriden ät sidan med spetsen vänd 
mot blommans centrum. Utbildningen af det ena 
staminodiet var särskildt af intresse. Dess skifva var 
