199 
snedvriden och pâ samma gâag skedlikt urhâlkad 
samt upptill atdelad i trenne olikstora flikar (fig. 5). 
Vid basen af skifvan bar detta staminodium pâ sin 
konvexa kant en fullständig, fertil och med fyra nor- 
malt förlöpande uppspringningsbalkar försedd anther, 
sittande pâ ett kort filament. Staminodiets smalare 
midtparti var äfvenledes skifiikt, men pâ egendom- 
ligt satt veckadt, sàsom framgâr af figuren 6, hvilken 
angifver tvärsnittets form pâ det ställe â stamiuodiet, 
som a figuren 5 betecknas af linjen aß. Ett stycke 
nedanför detta parti hade den pâ tvärsnittet längre 
skänkeln af den i detta plan S-formigt krökta blad- 
delen med sin ytterkant vidvuxit den motsatta ytter- 
kanten, sa att staminodiets bas blifvit trattformigt 
slidlik. Detta organ, i sig förenande karaktererna 
af kronblad, nektarium och stândare, hade nektariets 
öppning vänd inât mot blommans medelpunkt. — 
Det andra staminodiet visade en icke füllt sa langt 
drifven koraplikation. Organet var, liksom det förra, 
vridet ât sidan och med spetsen riktadt inât, hvarvid 
spiralens förlopp var det samma som i förra fallet. 
Biadskifvans kant var upptill hel och skifvan mera 
regelbundet koukaverad (fig. 7). Basaldelen, âfven 
hâr bladlik, visade som i förra fallet egendomliga 
veckningar. Figuren 8 âskâdliggôr veckningsfôrhâl- 
landet i partiet aß â figuren 7. De bâda mot bla- 
dets mellandel inslagna sidodelarna afslutades uppât 
sâsom flikar, skilda genom incisurer. Vid bladets bas 
voro bladkanterna icke slidlikt hopvuxna; deremot till- 
stötte här en anomali af annat slag. Staminodiets 
skaft var nemligen vidvuxet ytterkanten af det fjäll, 
som tackte kronbladets honungsgrop, sâ att kronbla- 
det och staminodiet genom denna kommissur tillsam- 
mans bilda en organkomplex at egendomligt slag. — 
Förutom dessa abnormiteter visade androeceet âfven 
andra anomalier. Bland stândarne iakttogos nemligen 
fiera, hvilka icke voro frân hvarandra fullkomligt 
