200 
skilda, utan hade strängarne sammanvuxna och an- 
thererna mer eller mindre frân hvarandra fria, sa att 
de vanligen nedifrân uppât divergerade. I tvâ fall be- 
stod en sâdan stândargrupp af tvenne sammanvuxua 
ständare. i ett voro deremot tre stycken förenade. I 
det senare fallet voro att konstatera anomalier i for- 
loppet af de vid antherens uppspringning uppkom- 
mande balkarne. I öfrigt voro blommans ständare 
normala, bvilket ntan inskränkning gäller om kar- 
pellerna. 
Blomdelarnes inbördes ställuingsförhallanden liaf- 
va blott delvis kunnat närmare utrönas. Som jag 
vid blommornas insatnlande tyvärr underlâtit att med- 
taga de under dessa sittande förbladen, har jag icke 
i den diagrammatiska öfversigten af blommans peri- 
fera delar kunnat angifva perianthdelarnes succession 
i förhallande tili förbladen och derför icke heller kun- 
nat exakt bestämma staminodiernas och de samman- 
vuxna standarnes läge. Sasom emellertid af figuren 
30 framgâr, alternera staminodierna med kronbladen 
och äro motsatta tvenne intill hvarandra gränsande 
foderblad. Den treledade, sammanvuxna standargrup- 
pen är insererad i mellanrummet median dessa bada 
staminodier. Den tväledade stän dargruppen synes al- 
ternera med tvenne kronblad, men har ett at ena 
sidan nagot förskjutet läge. 
Blomman II. 
Af de fern foderbladen hade vid tiden för exempla- 
rets insamlande de fyra affallit; det qvarsittande vi- 
sade ingen abnormitet. Af kronbladen voro tvâ nor- 
malt utvecklade, de tre öfriga voro upptill nâgot vä- 
giga och försedda med mer eller mindre markerade 
inskärningar, dock icke sa tydliga som i den uyss 
beskrifna blomman. Afven här iakttogos pä bladskit- 
van nägra mörkfärgade punkter. 
Liksom i föri'a fället voro tvenne ständare orn- 
bildade tili kronbladslika staminodier. Ett af dessa 
