202 
entlaste fall voro da uppspringningsbalkarne normala 
och sammanväxningen blott framkallad genom utbild- 
ningen af ett antherernas basaldelar förbindande, pa- 
renkyxnatiskt frenulum (tig. 15). Men i de tre fallen 
voro i ena eller bada anthererna uppspringningsbal- 
karne ofullständiga, i det att en eller fiera utat dem 
voro gemensamma för tva antherer (figg. 12, 14, 16). 
En uppspringningsbalk befans vanligen kanta fre- 
nulums perifera del. — Karpellerna voro normala. 
Af samma orsak, som omöjliggjorde en uttöm- 
mande beteckning af staminodiernas och ständargrup- 
pernas topografiska läge i förra blomman, mäste jag 
äfven här nöja mig med angifvandet af deras rela- 
tion till perianthbladen i allmänhet. De bäda stami- 
nodierna alternera med kronbladen och äro motsatta 
tvenne foderblad, som äro skilda fran hvarandra ge- 
nom ett mellanliggande tredje. Staminodiernas läge 
inbördes är saledes här ett annat än i den förra 
blomman. En tvaledad och de tvenne treledade stän- 
dargrupperna alternera med kronbladen, sä att stami- 
nodierna tillsammans med dessa tre standargrupper 
kunna betraktas bilda en med den pentamera kron- 
bladskransen isomer och alternerande kraus. De tvenne 
âterstâende ständargrupperna äro motsatta tvenne med 
det ena staminodiet alternerande kronblad. Ställnings- 
förhällandet askadliggöres genom figuren 31. 
Staminodiernas ställning inbördes och i förhal- 
lande tili kronbladen i denna saväl som i den förra 
blomman af Ranunculus polyanthemos synes vara all- 
deles identisk med de ställningsförhällanden, som Goe- 
bel funnit de öfvertaliga kronbladen hos Caltha pa- 
lustris L. intaga. 
Blomman i- fruktstadium. 
Företedde icke nägot anmärkningsvärdt. Af 
*) Goebel. K. Beiträge zur Kenntniss gefüllter Blütlien. 
(Pringsheim’s Jahrbücher für wissenschaftliche Botanik. Sieben- 
zehnter Band. 1886. p. 207.) p. 218. Taf. XII, 21, 22. 
