204 
Den i Neumans & Ahlfvengrens flora sâsom un- 
derart at’ Ranunculus polyanthemos L. upptagna R. 
nemorosus DC. skulle enligt diagnosen derstädes vara 
utmärkt genom en ofta uttalad tendens till lobering 
af kronbladen. Det heter nemligen: ’’kronblad ofta i 
spetsen nâgot urnupna och derför omvändt hjärtlika” *), 
och skulle säledes här normalt uppträda, hvad jag 
ofvan beskrifvit som abnormitet. Egendomligheten 
synes dock langt ifran vara för underarten känneteck- 
nande, utan tvärtom relativt sällan förekomma. Vid 
granskning af Lunds Botan. Institutions och Botan. 
Förenings herbarier har jag blott a ett enda exem- 
plar af växten anträffat lobering i kronbladens spets. 
Detta exemplar hade blott ett enda kronblad i behäll, 
hvilket emellertid visade den i träga varande egen- 
domligheten särdeles tydligt 2 ). Skifvan var upptill 
nästan regelbundet delad i fyra likstora lober, skilda 
genom skarpt markerade incisurer (fig. 23). Flikig- 
heten var säledes af fullkomligt samma art som hos 
ofvan beskrifna exemplar af R. polyanthemos . I samma 
herbarier fann jag emellertid äf'ven tvenne exemplar 
af huf’vudarten med inskurna kronblad (figg. 24, 25). 
Genom noggrann undersökning af dessa torkade väx- 
ter har jag öfvertygat mig om, att i dessa fall ej fö- 
relegat vid konserveringen uppkomna uppbristningar af 
bladskifvans kanter. Flikighet hos kronbladen är sä- 
ledes bevisligen icke inskränkt till R. polyanthemos L. 
* nemorosus (DC.) och skulle derför lika gerna kunna 
sägas utmärka hufvudarten sjelf, om icke loberade kron- 
bladskanter vore en ej sällan framträdande egenskap, 
som synes tillkomma flertalet arter af slägtet Ranun- 
culus. Jag har anträffat fiera individ af R. acer L v 
R. Lingua L. och R. ripens L. med mer eller mindre 
>) Neuman, L. M. & Ahlfvengren, Fr. Sveriges Flora (Fa- 
nerogamerna). Lund 1901. p. 503. 
J ) Enligt uppgift â etiketten, signerad Fr. Ahlfvengren, 
var detta exemplar antraffadt vid Gervalls i Hejde pa Gottland 
den 20 /, 1892. 
