206 
hyllekransen hos Ranunculus skulle sâledes vara af 
staminalt Ursprung. Foderbladen förklarar man säsom 
uppkomna ur ombildade vegetativa blad. När öfver- 
taliga kronblad uppträda, äro de att förklara genom 
petalisation, som sträckt sig tili en eiler liera leder 
af närmaste bvarf i den tili blomkronan direkt sig 
anslutande standarspiralen '). För normalt mera kom- 
pliceradt byggda Ranunculacé-blommor har Payer * 2 ) 
som förklaring antagif dedublering af ett eiler fiera 
kronbladsprimordier, under det att Eichler 3 ) anser 
dedubleringsteorien ohällbar och säsom förklarings- 
grund antager, att sjelfständiga nya blad uppstatt ge- 
nom petalisation af ständare. Emellertid är, säsom 
Goebel 4 ) framhällit, antagandet af delningar icke all- 
tid att bortvisa. 
Som bekant bilda kronbladen hos Ranunculus en 
med den pentamera foderkransen alternerande, iso- 
mer cyklus. Täckningsförhallandena i blomknoppen 
saväl som kronbladens succession i anläggningsserien 
tala dock lör den inre perianthkransens natur af kon- 
traherad spiral, fast genom axelns starka sarnman- 
dragning kronbladen för ögat utga pa lika höjd. An- 
droeceets olika leder äro stälda i spiral, som dock ej 
kan uttryckas genom nägot för spiralens samtliga hvarf 
gemensamt taltörhällande, utan med stigande antal 
hvarf tenderar att antaga allt högre divergensvärde. 
Gynoeceets element utgöra i sitt ställningsförhällande 
en omedelbar fortsättning af standarspiralen. Med 
tillämpning af Payers dedubleringsteori äfven för stän- 
daranlagen skulle man möjligen kunna för standar- 
spiralen pâvisa nâgot enklare, eventuellt för dess olika 
hvarf genomgaende värde. Antager man en kolla- 
‘) GOEBEL, K. Beiträge zur Kenntniss gefüllter Bliithen. p. 218. 
2 Payer, I. B. Traité d'organogénie comparée de la fleur. 
Paris MDCCCLVn. p. 254. 
3 ) Eichler, A. W. Blüthendiagramine. Zweiter Theil. Leip- 
zig 1878. pp. 156, 158, 161. 
4 ) Goebel, K. 1. c. p. 226. 
